П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/129/20 
Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О. 
Суддя-доповідач:  Біла Л.М. 
05 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. 
за участю:
секретаря судового засідання:  Черняк А.В.,
представника позивача - Бабчука В.В. 
представника відповідача - Урода О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у здійснені перерахунку його пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за періоди роботи з травня по грудень 2003 року; з 1 квітня 2011 року по 31.12.2011 року; з 1 січня 2012 року по 31.12.2012 року; з 1 січня 2013 року по 31.10.2013 року; з 1 березня 2014 року по 21.12.2014 року; з 1 січня по лютий, з липня по грудень 2015 року; з 1 січня по 31.03.2016 року згідно довідки №20 від 11 квітня 2019 року виданої Державним унітарним підприємством пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто";
- визнати протиправним та скасувати рішення №221250000388 від 15.07.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в частині відмови у перерахунку пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за періоди роботи з травня по грудень 2003 року; з 1 квітня 2011 року по 31.12.2011 року; з 1 січня 2012 року по 31.12.2012 року; з 1 січня 2013 року по 31.10.2013 року; з 1 березня 2014 року по 21.12.2014 року; з 1 січня по лютий, з липня по грудень 2015 року; з 1 січня по 31.03.2016 року згідно довідки №20 від 11 квітня 2019 року виданої Державним унітарним підприємством пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок, нарахування та здійснити виплату пенсії за віком з врахуванням заробітної плати за періоди роботи з травня по грудень 2003 року; з 1 квітня 2011 року по 31.12.2011 року; з 1 січня 2012 року по 31.12.2012 року; з 1 січня 2013 року по 31.10.2013 року; з 1 березня 2014 року по 21.12.2014 року; з 1 січня по лютий, з липня по грудень 2015 року; з 1 січня по 31.03.2016 року згідно довідки №20 від 11 квітня 2019 року виданої Державним унітарним підприємством пасажирського автомобільного транспорту Мострансавто" визнати протиправним та скасувати з 12.02.2019 року з врахуванням виплачених сум пенсії за віком;
- рішення суду в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання;
- стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладену у листі від 06.12.2019 №Д-1846-П-02.26-04, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком з урахуванням довідки №20 від 11 квітня 2019 року, виданої Державним унітарним підприємством пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок призначеної позивачеві пенсії з 01.11.2019 з заробітку, отриманого за період з травня 2003 року по березень 2016 року включно, згідно довідки №20 від 11 квітня 2019 року виданої Державним унітарним підприємством пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто".
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач та відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржили його в апеляційному порядку.
Так, позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з 01.11.2019, просив змінити його в цій частині, ухваливши здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення, а саме з 02.02.2019 року.
Відповідач в апеляційній скарзі, зазначив про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі поданої ним заяви з урахуванням довідки про заробітну плату від 11.04.2019 року №20, оскільки остання суперечить Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до цього Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, та не є первинним документом.
Правом подання письмових відзивів на апеляційні скарги сторони не скористались.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, водночас, відмовивши в задоволенні апеляційної скарги відповідача.
Представник відповідача вимоги пенсійного органу, викладені в апеляційній скарзі, підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, при цьому, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги позивача.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №221250000388 від 15.07.2019 року ОСОБА_1 призначено з 02.02.2019 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
07.11.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про перерахунок його пенсії з врахуванням заробітної плати, отримуваної ним у періоди з травня по грудень 2003 року; з 1 квітня 2011 року по 31.12.2011 року; з 1 січня 2012 року по 31.12.2012 року; з 1 січня 2013 по 31.10.2013 року; з 1 березня 2014 року по 21.12.2014 року; з 1 січня по лютий, з липня по грудень 2015 року; з 1 січня по 31.03.2016 року на Московському автотранспортному підприємстві №1 автоколони №1787 філіалу Державного унітарного підприємства пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто".
При цьому, позивачем ще при зверненні з заявою про призначення пенсії було надано відповідачу наступні документи: довідку про заробітну плату від 11.04.2019 №20, видану МАП №1 автоколона №1787 за періоди роботи з 07.05.2003 по 26.08.2004, з 11.09.2004 по 13.07.20016, з 13.10.2006 по 04.11.2006, з 22.04.2011 по 07.03.2012, з 11.04.2012 по 27.02.2013, з 02.04.2013 по 31.10.2013, з 24.03.2014 по 17.02.2015, з 21.07.2015 по 02.03.2016; копії первинних документів по нарахуванню заробітної плати за період з вересня 2004 по липень 2006; довідку про доходи фізичної особи ОСОБА_1 за 2003 рік та за 2011-2016 роки.
Листом від 06.12.2019 №Д-1846-П-02.26-04 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для врахування сум заробітної плати за 2003 рік та за 2011-2016 відповідно до наданих позивачем довідок про дохід фізичної особи, оскільки такі довідки суперечать Порядку та не є первинними документами. 
При цьому позивача повідомлено, що для можливості врахування заробітної плати за вказані вище періоди, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 14.11.2019 направлено запит № 671/03.14 в Державну установу - Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Хімки Московської області щодо проведення звірки достовірності видачі довідки про заробітну плату від 11.04.2019 №20 або витребування первинних документів про заробітну плату.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факту подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості судом не встановлено, а періоди роботи позивача в Державному унітарному підприємстві пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто", зазначені у наданій довідці, узгоджуються із записами у трудових книжках ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія враховує наступне.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Положенням ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 64 Закону № 1788-XII пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Статтею 65 Закону № 1788-XII зазначено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.
Пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Відповідно до ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2017) довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Отже, підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Якщо особа працювала за межами України, то питання можливості врахування під час обчислення пенсії заробітної плати, одержаної в цій країні, визначається на підставі міждержавних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, підписаних Україною та відповідною державою. Так, якщо особа працювала у Росії, то відповідною угодою в галузі пенсійного забезпечення, підписаною, в тому числі, Україною та Росією, передбачена можливість обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати, одержаної у Росії. У цьому разі подається довідка про зарплату згідно з додатком 1 до Порядку 22-1 (включаючи період після 1 липня 2000р.).
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (надалі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Положеннями ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Колегія суддів зазначає,  що сумніви відповідача у достовірності документів не можуть вважатись законною підставою для висновку про їх підроблення позивачем або ж підприємством, яке їх видало, оскільки, відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Судова колегія, в призмі викладених обставин справи, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недостатності вжитих відповідачем заходів для перевірки достовірності інформації, яка міститься в довідці №20 від 11.04.2019 року, оскільки обмежившись лише запитом до Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Хімки Московської області щодо проведення звірки достовірності видачі довідки про заробітну плату від 11.04.2019 №20, відповідач фактично позбавив позивача права на перерахунок пенсії і отримання її в належному розмірі.
В даному випадку, позивач не може бути позбавлений такого права через неможливість перевірки достовірності даних, які містяться в довідці №20 від 11.04.2019 року, органами Пенсійного фонду.
До того ж, довідка про заробітну плату позивача від 11.04.2019 №20 містить відомості про нарахований позивачу заробіток з травня 2003 року по березень 2016 року включно, є підписаною директором та головним бухгалтером, засвідчена печаткою підприємства, а також містить зазначення адреси такого підприємства. 
Крім цього, судова колегія констатує, що в матеріалах справи відсутні докази подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості, а періоди роботи позивача в Державному унітарному підприємстві пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто", зазначені у наданій довідці, узгоджуються із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції вірно зауважив, що перерахунок пенсії за умови надання позивачем підтверджуючих документів не ставиться в залежність від наявності можливості у пенсійного органу здійснити перевірку відомостей цих документів на підприємстві, а тим більше це не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення за умови не визнання вказаної довідки недійною.
При цьому, колегія суддів зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, помилково зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії позивача з заробітку, отриманого за період з травня 2003 року по березень 2016 року включно, згідно довідки №20 від 11 квітня 2019 року, виданої Державним унітарним підприємством пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто", починаючи з 01.11.2019 року, а не з часу призначення пенсії - 02.02.2019 року.
Так, як встановлено в ході розгляду справи, позивачу саме з 02.02.2019 року було призначено пенсію за віком. На момент прийняття відповідного рішення пенсійним органом, що мало місце 15.07.2019 року, до матеріалів, що були додані до заяви про призначення пенсії, позивач долучив довідку№20 від 11.04.2020 року про заробітну плату, видану МАП №1 автоколона №1787 за періоди роботи з 07.05.2003 по 26.08.2004, з 11.09.2004 по 13.07.20016, з 13.10.2006 по 04.11.2006, з 22.04.2011 по 07.03.2012, з 11.04.2012 по 27.02.2013, з 02.04.2013 по 31.10.2013, з 24.03.2014 по 17.02.2015, з 21.07.2015 по 02.03.2016.
Таким чином, відповідачем було прийнято рішення №221250000388 від 15.07.2019 року про призначення позивачу пенсії за віком без врахування заробітної плати, отримуваної позивачем за періоди роботи з 07.05.2003 по 26.08.2004, з 11.09.2004 по 13.07.20016, з 13.10.2006 по 04.11.2006, з 22.04.2011 по 07.03.2012, з 11.04.2012 по 27.02.2013, з 02.04.2013 по 31.10.2013, з 24.03.2014 по 17.02.2015, з 21.07.2015 по 02.03.2016, відповідно до довідки №20 від 11.04.2019 року, виданої МАП №1 автоколона №1787.
З огляду на викладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, однак вважає, що задля належного захисту прав позивача необхідно змінити абзац третій резолютивної частини оскарженого рішення та викласти його наступним змістом: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити перерахунок призначеної позивачеві пенсії з 02.02.2019 з заробітку, отриманого за період з травня 2003 року по березень 2016 року включно, згідно довідки №20 від 11 квітня 2019 року виданої Державним унітарним підприємством пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто" (з часу призначення пенсії).
За змістом статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Аналізуючи поняття «якість закону» Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі «Солдатенко проти України» (заява № 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля
Згідно з уже сталою практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість у разі необхідності за належної правової допомоги передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія; у внутрішньому праві повинні існувати загороджувальні заходи від довільного втручання влади в здійснення громадянами своїх прав (рішення у справах «Сєрков проти України»; «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України»; «Свято-Михайлівська Парафія проти України».
Отож, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Абзац 2 частини 2 цієї статті Кодексу передбачає, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до частини 4 цієї статті Кодексу зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та внесення змін до резолютивної частини рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року. Доводи ж відповідача, наведені в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, а отже підстав для задоволення апеляційної скарги ГУ ПФУ в Хмельницькій області судом не віднайдено. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, змінити.
Абзац третій резолютивної його частини викласти в новій редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Хмельницької області здійснити перерахунок призначеної позивачеві пенсії з 02.02.2019 з заробітку, отриманого за період з травня 2003 року по березень 2016 року включно, згідно довідки №20 від 11 квітня 2019 року виданої Державним унітарним підприємством пасажирського автомобільного транспорту "Мострансавто".
В решті рішення залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Постанова суду складена в повному обсязі 06 серпня 2020 року.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.