ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/350/18  Номер провадження 22-ц/814/1576/20	Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
суддів Пікуля В.П., Хіль Л.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді Куц Т.О., повний текст судового рішення виготовлено – дата не вказана, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обеженою відповідальністю «І.К.Вел» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з Товариства з обеженою відповідальністю «І.К.Вел» (далі - ТОВ «І.К.Вел») недоотриману заробітну плату за період з 20 вересня 2016 року по 10 березня 2017 року у сумі 1 343,35 грн., недоотриману заробітну плату за період з 13 квітня 2017 року по 10 жовтня 2017 року у сумі 3 717,68 грн., середній заробіток за весь час затримки у розмірі 48 399,59 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також судові витрати у розмірі 704,80 грн.
Позов мотивовано тим, що, з початку її працевлаштування у ТОВ «І.К.Вел» та протягом усього часу дії трудового договору, з її заробітної плати щомісячно вираховували борг перед підприємством, а також роботодавцем було змінено без її відома істотні умови праці в частині зменшення тривалості неповного робочого дня, у зв`язку з чим позивач і пред`явила вимогу про про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та моральної шкоди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2019 року у позові ОСОБА_1 до ТОВ «І.К.Вел» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та моральної шкоди відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в ході судового розгляду позивачем не було надано доказів на підтвердження факту тривалості її неповного робочого дня по чотири години, а не дві години, при шестиденному робочому тижні.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги до ТОВ «І.К.Вел» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки заробітної плати та моральної шкоди задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи.
       Позиція інших учасників справи
27 липня 2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому представник ТОВ «І.К.Вел» адвокат Качуєвський М.О. просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи
Встановлено, що відповідно до наказу (розпорядження) ТОВ «І.К.Вел» № 378-к від 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу з 20 вересня 2016 року прибиральником службових приміщень Аптеки АДРЕСА_1 . Умови прийняття на роботу: зі строком випробування один місяць, робота як основна (т.1 а.с.6).
Згідно заяви від 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 просила прийняти її на роботу прибиральником службових приміщень Аптеки АДРЕСА_1 з неповним шестиденним робочим тижнем з оплатою пропорційно відпрацьованому часу з 20 вересня 2016 року з терміном випробування один місяць. З правилами внутрішнього трудового розпорядку і умовами праці ОСОБА_1 була ознайомлена під розпис (т.1 а.с.59).
Відповідно до наказу ТОВ «І.К.Вел» № 68-к від 10 березня 2017 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 була звільнена з посади прибиральника службових приміщень Аптеки АДРЕСА_1 10 березня 2017 року за власним бажанням (т.1 а.с.60).
Згідно заяви від 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 просила прийняти її на роботу прибиральником службових приміщень Аптеки АДРЕСА_1 з неповним шестиденним робочим тижнем з оплатою пропорційно відпрацьованому часу з 14 квітня 2017 року з терміном випробування один місяць. З правилами внутрішнього трудового розпорядку і умовами праці ОСОБА_1 була ознайомлена під розпис (т.1 а.с.65).
Відповідно до наказу (розпорядження) ТОВ «І.К.Вел» № 114-к від 14 квітня 2017 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу з 14 квітня 2017 року прибиральником службових приміщень Аптеки АДРЕСА_1 . Умови прийняття на роботу: зі строком випробування один місяць, робота як основна (т.1 а.с.24).
Наказом ТОВ «І.К.Вел» № 379-к від 10 жовтня 2017 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 була звільнена з посади прибиральника службових приміщень Аптеки № АДРЕСА_1 10 жовтня 2017 року за власним бажанням (т.1 а.с.37). Відповідно до розписки ОСОБА_1 була ознайомлена із вказаним наказом вчасно та під особистий розпис (т.2 а.с.26).
Згідно витягів із штатного розкладу ТОВ «І.К.ВЕЛ» було встановлено кількість штатних одиниць прибиральника службових приміщень: на 01 вересня 2016 року - 0,3 штатної одиниці з місячним окладом 1 550 грн. (т.1 а.с.78); на 01 грудня 2016 року - 0,3 штатної одиниці з місячним окладом 1 600 грн. (т.1 а.с.79); на 01 вересня 2017 року - 0,3 штатної одиниці з місячним окладом 3 200 грн. та місячним фондом заробітної плати 960 грн. (т.1 а.с.80).
Відповідно до табелів обліку використання робочого часу, наданих відповідачем ТОВ «І.К.ВЕЛ», з вересня 2016 року по березень 2017 року та з квітня 2017 року по жовтень 2017 року позивач ОСОБА_1 працювала на умовах неповного робочого дня, а саме дві години на день (т.1 а.с.83-89). Так, за вказані періоди ОСОБА_1 було відпрацьовано 150 робочих днів (300 годин) та 136 робочих днів (272 години) відповідно (т.1 а.с.90-96).
У свою чергу, з нарахованих сум за відпрацьовані години праці відповідачем були сплачені податки, що підтверджується відповідними податковими звітностями про нарахування заробітної плати (т.1 а.с.112-114).
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 працювала прибиральницею службових приміщень в Аптеці АДРЕСА_1 на умовах неповного робочого дня, а саме дві години на день. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що тривалість її робочого дня складала по чотири години, а не по дві, не надала.
Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.
Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до частини 2 статті 52 Кодексу законів про працю України на тих підприємствах, в установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження п`ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години.
Згідно із статтею 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Згідно із статтями 23 та 24 Закону України «Про оплату праці» №108/9-ВР від 24 березня 1995 року заробітна плата працівників підприємств на території України виплачується за місцем роботи у грошових знаках, що мають законний обіг на території України. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що докази, які були надані до суду першої інстанції позивачем ОСОБА_1 , а саме табелі обліку робочого часу, є неналежними та не можуть братися судом до уваги, оскільки оформлені всупереч вимог чинного законодавства та локальних актів ТОВ «І.К.ВЕЛ» в частині додержання порядку та форми їх засвідчення.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині правильності нарахованих та виплачених позивачу сум заробітної плати, оскільки вони визначалися на підставі кількості фактично відпрацьованих годин та встановлених штатним розкладом розмірів місячного посадового окладу. 
Колегія суддів критично оцінює і твердження апелянта стосовно того, що свідок ОСОБА_2 давала покази під тиском відповідача та те, що вони є завідомо неправдивими, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні письмові докази наявності фактів тиску на вказаного свідка.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
Колегія суддів окремо зазначає, що суд першої інстанції невірно обрахував кількість робочих днів, відпрацьованих ОСОБА_1 за період з вересня 2016 року по березень 2017 року (фактично було відпрацьовано 136 робочих днів, а не 150 робочих днів), але на правильність прийнятого рішення цей факт не впливає.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Щодо судових витрат
За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд –
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 липня 2020 року

Головуючий                         О.О. Панченко 

Судді:                 В.П. Пікуль

                                                                       Л.М. Хіль