Ухвала                                           
 
19 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 352/1318/19
 
провадження №61-3068св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),       Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Надія»,
представник позивача - адвокат Гусак Микола Миколайович,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2019 року у складі судді                    Гургули В. Б. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду                          від 10 січня 2020 року у складі колегії суддів: Девляшевського В. А.,       Бойчука І. В., Фединяка В. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Надія» (далі - ТОВ «Фірма «Надія») звернулося до суду з позовом до            ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено у майбутньому.
 
Позовна заява мотивована тим, що 14 березня 2014 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири                             № 18/03/2014, а саме - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , вартістю 433 680 грн з ПДВ, що згідно з курсом Національного банку України (далі - НБУ) складає 45 767 доларів США. 
 
Зазначало, що умовами вказаного договору, зокрема, пунктом 3.4 передбачено порядок сплати відповідачем вартості квартири у випадку зміни офіційного курсу долара США, відповідно до якого у разі зміни курсу долара США на час сплати чергового платежу, зазначений платіж повинен бути сплачений покупцем з врахуванням курсу долара США, встановленого Національним банком України (далі - НБУ) на момент проведення розрахунків.
 
Посилаючись на те, що за період з 14 березня 2014 року до 18 березня                      2019 року ОСОБА_1 здійснив оплату вартості квартири у сумі                  433 680 грн, без врахування зміни офіційного курсу гривні до курсу долара США, встановленого НБУ на момент проведення розрахунків, що становить 19 852 доларів США, а не передбачених пунктом 3.1 договору 45 767 доларів США, а також на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється сплачувати решту суми коштів за квартиру, вважало позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
При цьому стверджувало, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань є спробою безпідставно набути частину нерухомого майна за його рахунок.
 
Вказувало, що надаючи відповідачу розстрочку оплати вартості квартири на 5 років, мало правомірні очікування на одержання її повної вартості, зазначеної у пункті 3.1 договору, що згідно з курсом НБУ на момент його укладення становила 45 767 доларів США.
 
Ураховуючи наведене, ТОВ «Фірма «Надія» просила суд стягнути                                 з ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено в майбутньому у розмірі 645 703,17 грн, що згідно з курсом НБУ на момент здійснення відповідачем чергових платежів становить 25 914,27 доларів США, а також судові витрати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області                 від 05 вересня 2019 року позов ТОВ «Фірма «Надія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено у майбутньому задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фірма «Надія» заборгованість за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено                       у майбутньому від 14 березня 2014 року № 18/03/2014 у розмірі                                645 703,17 грн, що за курсом НБУ на момент здійснення відповідачем чергових платежів становить 25 914,27 доларів США.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що покупець не виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено                           в майбутньому, зокрема, пункт 3.4 договору, яким було передбачено порядок розрахунків у разі зміни курсу долара США на час сплати чергового платежу, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фірма «Надія» заборгованості за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено в майбутньому.
 
Районний суд вказав, що договір від 14 березня 2014 року № 18/03/2014 був підписаний ОСОБА_1 та директором ТОВ «Фірма «Надія»,                                що свідчить про те, що узгодження купівельної ціни вказаної нерухомості                    є цілком зрозумілим і дозволяло відповідачу самостійно визначати та здійснювати періодичні платежі з урахуванням курсу долара США шляхом простої арифметичної операції: ділення курсу долара США, встановленого НБУ в день оплати, на курс долара США, встановленого НБУ в день укладення договору, та множення отриманого результату на розмір періодичного платежу, передбачений пунктом 3.1. Договору. Отже, між сторонами був визначений чіткий порядок розрахунків за договором, виходячи  з еквіваленту гривні до долара США на момент здійснення платежів, тому відповідач, підписуючи і укладаючи договір, добре розумів та усвідомлював, що умовами договору передбачено саме такий порядок розрахунків, а не інший.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 05 вересня 2019 року без змін.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що рішення районного суду є законним, оскільки між сторонами існує домовленість про порядок розрахунків у випадку зміни офіційного курсу гривні до долара США. Відтак, колегія суддів відхилила посилання ОСОБА_1 на те, що                          суми щомісячних платежів у договорі чітко зафіксовані в гривневому еквіваленті.
 
Крім того, апеляційний суд вказав, що враховуючи те, що ОСОБА_1 порушив порядок розрахунків при зміні курсу долара США на час сплати чергових платежів за договором, не сплативши повну вартість квартири,               суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначений розмір заборгованості, а саме 645 703,17 грн, що еквівалентно 25 914,27 доларам США, підлягає стягненню з відповідача.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову                     ТОВ «Фірма «Надія» відмовити у повному обсязі, не передаючи справи на новий розгляд.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки апеляційного суду                             з посиланням на преюдиційний характер постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 344/6908/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фірма «Надія» про визнання договору купівлі-продажу від 14 березня 2014 року № 18/03/2014 виконаним та зобов`язання скласти акт передачі новоствореного майна, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , є необґрунтованими.
 
Посилається на постанову Верховного Суду України від 02 липня 2014 року               у справі № 6-79цс14 та на правовий висновок Верховного Суду, викладений              у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 308/3824/16-ц, у якому зазначено, що незалежно від визначеною сторонами валюти боргу                                 у зобов`язанні валютою платежу є виключно гривня, за умови відсутності                   у сторін відповідної ліцензії НБУ.
 
Вважає, що апеляційний суд дійшов помилкових припущень про ймовірне «усвідомлення відповідачем коливання курсу валют» на момент укладення договору.
 
Посилається на правовий висновок Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 18 квітня 2018 року у справі                    № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17), у якому зазначено, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. При цьому вважає, що суди попередніх інстанцій неправильно тлумачили положення пункту 3.4 договору щодо здійснення платежу із врахуванням курсу долара США, встановленого НБУ на момент проведення розрахунків.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У квітні 2020 року ТОВ «Фірма «Надія» подала відзив на касаційну скаргу,                    у якому зазначила, що оскаржувані судові рішення є законними та скасуванню не підлягають.
 
Вважає, що сторони договору від 14 березня 2014 року з дотриманням вимог частини другої статті 533 ЦК України визначили грошовий еквівалент купівельної ціни, який відповідно до офіційного курсу валют НБУ на момент укладення договору становить 45 767 доларів США. Відтак. Висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову                             є обґрунтованими.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У березні 2020 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу                                        № 352/1318/19 з Тисменицького районного суду Івано-Франківської області та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2020 року справу призначено                      до розгляду.
 
Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з наступного.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2020 року справу № 753/11009/19 (провадження № 61-1903св20) за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дарницького районного суду міста Києва 19 вересня 2019 року у складі судді Комаревцевої Л. В. та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у складі колегії суддів:     Гаращенка Д. Р.,Невідомої Т. О., Пікуль А. А., передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка        передана на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду                         у складі Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що                           у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також                  з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
 
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження                        у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 753/11009/19 (провадження № 61-1903св20).
 
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі за позовом Товариства                             з обмеженою відповідальністю «Фірма «Надія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено у майбутньому, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 січня 2020 року до закінчення перегляду у касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дарницького районного суду міста Києва 19 вересня 2019 року у складі судді Комаревцевої Л. В. та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О.,                   Пікуль А. А. (провадження № 61-1903св20).
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник     І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Р. А. Лідовець     Ю. В. Черняк