ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15418/19                                                          Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів           Василенка Я. М., Шурка О. І.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2020, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення від 12.02.2019 № 3 про відмову у підтвердженні стажу роботи за період з 26.07.1984 по 23.12.1985, з 18.03.1992 по 09.09.2002 як пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, рішення у формі листа від 18.03.2019 № 54466/03 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати відповідача призначити з 02.01.2019 пенсію за віком на пільгових умовах.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2020 позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на постанову Кабінету Міністрів України про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження. 
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 02.01.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, до якої додано копії документів: паспорт, трудова книжка, довідка від 25.05.2018 № 311, пільгова довідка від 28.11.2018 № 08/21, архівна довідка від 24.09.2018 № 510/18, податковий номер.
Листом від 18.03.2019 № 54466/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, оскільки відповідно до рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, позивачу відмовлено в підтвердженні права на зарахування періодів роботи у ВАТ «Дарниця» з 18.03.1992 по 01.06.1999 в якості електрозварника, з 01.06.1999 (прийнято як електрозварника ручного зварювання) по 09.09.2002 (звільнено як електрозварника ручної дугової зварки), до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, оскільки професія електрозварник (узагальнена назва), без визначення виду зварки не передбачена списком № 2.
У листі від 18.02.2019 № 32021/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві також зазначає, що у період з 16.04.1999 по 16.06.1999 та з 21.06.1999 по 21.07.1999 позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати, а з червня 1999 по серпень 1999 та з вересня 2000 по жовтень 2000 року відсутні нарахування заробітної плати, що унеможливлює зарахування даних періодів до пільгового стажу.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано документи достатні для підтвердження права на зарахування спірних періодів роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Апелянт же вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідно до рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах було прийнято відмовити у підтверджені стажу та зарахуванні періодів роботи у ВАТ «Дарниця» з 18.03.1992 по 01.06.1999 р. в якості електрозварника, з 01.06.1999 р. по 09.09.2002 р. оскільки професія електрозварник не передбачена списком №2, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, та у зв`язку з тим, що атестація проведена узагальненою назвою, зокрема не зазначено вид зварки як це передбачено.
Колегія суддів дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності докази приходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача  з огляду на наступне.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальник безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 цієї частини визначено перелік осіб, яким призначається пенсія на пільгових умовах, а саме: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пункту 3 затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Посада електрозварника у спірний період і по даний час включена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 
В силу приписів п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:
- зайняття повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
- атестація робочих місць;
- досягнення чоловіками 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; досягнення жінками 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), відповідно до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно абз. 1, 2, 4 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 7 цього Порядку № 637 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" Порядку № 637 до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Як убачається з трудової книжки позивача убачається що він працював:
- з 26.07.1984 по 01.04.1987 електрозварником ручної дугової зварки у будівельному управлінні № 54 Тресту «Київміськбуд № 8»;
- з 01.04.1987 по 01.10.1991 електрозварником ручної дугової зварки у будівельному управлінні № 54 Тресту «Київміськбуд № 7»;
- з 01.10.1991 по 16.03.1992 електрозварником ручної дугової зварки у будівельному управлінні № 54 Тресту «Київміськбуд № 6»;
- з 18.03.1992 по 01.06.1999 - електрозварник 5 розряду у будівельному управлінні № 25 Тресту «Київміськбуд № 5»;
- з 01.06.1999 по 19.09.2002 електрозварник ручного зварювання 5 розряду у ДПБ-25 ВАТ «Дарниця».
У трудовій книжці у спірних періодах зазначена узагальнена назва професії «електрозварник» без уточнення характеру робіт, а саме не зазначено, що позивачем виконувались роботи саме з ручного зварювання.
Відповідно до пункту 11 Порядку №18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.
Відповідно до Національного класифікатору України "Класифікатор професій" (ДК 003:2010) електрозварник ручного зварювання 5 розряду виконує ручне дугове зварювання складних відповідальних апаратів, вузлів та конструкцій у всі просторових положеннях зварного шва.
Таким чином, посада «електрозварник», вказана роботодавцем у трудовій книжці в одному записі, тоді як всі інші записи підтверджують, що позивач перебував на посаді, яка дає право на пільгову пенсію за списком № 2, не може бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, оскільки такі неточності є формальними.
Усі неточності в назві посади, яку займав позивач усунуті уточнюючою пільговою довідкою та архівною довідкою № 510/18 від 24.09.2018 року. Так у пільговій довідці чітко зазначено, що з 26.07.1984 року по 16.03.1992 року ОСОБА_1  виконував роботи ручного дугового зварювання складних відповідальних апаратів, вузлів та конструкцій у всіх просторових положеннях. Вказано, що працював повний робочий день і інших робіт не виконував. Згідно вказаної архівної довідки: 18.03.1992 року позивача прийнято на роботу до БУ №25 тресту «Київміськудбуд-5» електрозварником 5 розряду, а 09.09.2002 року було звільнено з постійної роботи як електрозварника ручної дугової зварки 5 розряду.
Також у пільговій довідці зазначено, що ОСОБА_1 працював за професією електрозварника ручного зварювання, що передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ № 10 від 26.01.1991 року, Розділ XXXIII, підрозділ 23200000-19906, код КП 7212.2. Підставою для видачі даної довідки слугували накази, особова картонка П-2, відомості про зарплату, ЕТКС, техпроцес.
Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зроблений висновок про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
У постанові по справі №754/14898/15-а Верховний Суд стосовно аналогічних правовідносин зазначає, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.
З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на час звернення із заявою до відповідача пільговий стаж для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, який відповідач відмовився врахувати, був належним чином підтверджений.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.
Крім того, атестація робочого місця електрозварника була проведена згідно вимог чинного законодавства, що підтверджується наказами: № 3 від 15.01.1993 року «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», № 13 від 14.02.1994 року «Про створення атестаційної комісії по проведенню атестації робочих місць», № 82 від 19.12.1994 року «Про умови атестації робочих місць в підрозділах фірми «Дарниця», № 73 від 12.12.1995 року «Про результати атестації робочих місць провідників робіт, майстрів в підрозділах фірми «Дарниця», № 4 від 10.01.2000 року «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», № 7 від 01.03.2000 року «Про підсумки атестації робочих місць в підрозділах ВАТ «Дарниця». У наказах про результати атестації зазначено, що атестація була проведена відносно електрозварника, що безумно свідчить саме про атестацію робочого місця усіх електрозварників підприємства, однак жодним чином не свідчить про відсутність такої атестації, як це зазначає відповідач. Більше того, у наказах значиться, що серед інших дана посада дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2.
З огляду на викладене, стаж роботи з 26.07.1984 року по19.09.2002 року на посаді електрозварника ручного зварювання має бути враховано до пільгового стажу по Списку № 2 при призначенні пенсії, оскільки у вказаний проміжок часу позивач виконував роботи, які за своїм характером відповідають типу робіт на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці (дані обставини підтверджено вище з посиланням на належні та допустимі документальні докази), а це, в свою чергу, дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії до досягнення загального 60-річного пенсійного віку, тобто з його зменшенням на 5 років.
Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (Справа № 520/15025/16-а), зроблено правовий висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування відповідачем не надано.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства  права  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини,  судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень- залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко 

                                                                                                    О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 04.08.2020