ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9712/20	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/293/20 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю адвоката Сампари Н.М.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року,-
встановила:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
       Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 09 червня 2020 року о 21 год. 45 хв. в м. Тернополі по вул. Шептицького, 3, керував транспортним засобом марки "Citroen Berlingo", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 №ARLM-0307 (повірка дійсна до 27.03.2021 року) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі. 
       Зазначає, що він не керував транспортним засобом, за кермом перебував ОСОБА_2 , тому дії працівників поліції щодо здійснення пропозиції йому, як водію транспортного засобу, пройти огляд на стан сп`яніння, є незаконними. 
       Вказує, що він керував транспортним засобом на підставі тимчасового права на керування транспортним засобом, оскільки він вже притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП і в нього відсутнє посвідчення водія.
       Звертає увагу суду на те, що працівниками поліції неправильно кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в даному випадку має місце повторне притягнення його до адміністративної відповідальності, що слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
       Зазначає, що судовий розгляд проведено без його участі, чим порушено його право на доступ до правосуддя. 
       Апелянт вважає, що зупинка транспортного засобу здійснена працівниками поліції безпідставно, а тому всі їх наступні дії є неправомірними. 
       Вказує, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області ДПП в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо порушення ч.1 ст. 122 КУпАП, яке стало підставою для зупинки транспортного засобу. 
       Посилається на незаконність дій працівників поліції при оформленні процесуальних документів, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення оформлено за адресою: Шептицького,3, однак матеріали адміністративної справи та покази свідків стосуються адреси вул. Шпитальна.
Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Сампару Н.М., яка підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з таких підстав.
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09 червня 2020 року серії ДПР18 № 268299 поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядовим поліції Козюк М.Г. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 09 червня 2020 року о 21 год. 45 хв. транспортним засобом марки "Citroen Berlingo", д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Тернополі по вул.Шептицького,3, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 №ARLM-0307 (повірка дійсна до 27.03.2021 року) та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
       Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
       Факт відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що 09 червня 2020 року близько 22 год. 35 хв. в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, на що останній відмовився. 
Відмова ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану алкогольного сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
Так, з відеозапису камер поліцейських вбачається, що працівники поліції одразу після зупинки транспортного засобу повідомили ОСОБА_1 про причини зупинки, зокрема, водій здійснив проїзд транспортним засобом у зоні дії знаку "В`їзд заборонено", чим порушив п.3.2 розділу 33 ПДР України. Окрім того, під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 вказав, що йому зрозуміла причина зупинки.
Як стверджує відеозапис, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків на місці зупинки за допомогою технічного засобу Драгер чи в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився.
       Відповідно до пункту п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
       Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.
       Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження від огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
       Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 у присутності двох свідків, однак ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "Drager" та у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.
       Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі із нагрудних камер поліцейських, останній визнав факт керування транспортним засобом, а тому його доводи про те, що він не здійснював керування транспортним засобом, а за кермом перебував ОСОБА_2 , є надуманими та не підтвердженими. 
       Окрім того, в матеріалах справи наявна постанова поліцейського про накладення на ОСОБА_1 штрафу в зв`язку з тим, що водій здійснив проїзд транспортним засобом у зоні дії знаку "В`їзд заборонено".
       Доводи апелянта стосовно невірної кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КупАП спростовуються матеріалами відеозапису, на яких ОСОБА_1 пояснив, що його водійське посвідчення вилучено у зв`язку із притягненням його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
       Посилання апелянта на те, що судом було порушено його право на доступ до правосуддя є необґрунтованим, оскільки він належним чином був повідомлений про слухання справи, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення від 09.06.2020 року, однак апелянт не проявив належної процесуальної поведінки та зацікавленості, не з`явившись в судове засідання та не повідомив суд про причину своєї неявки, тому суд, враховуючи вимоги ст.ст. 277, 38 КУпАП, діяв відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, згідно вимог якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою. Крім того, ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КпАП України для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її у відповідності із законом.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення розглянув справу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадженні у справі - відсутні.
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       
       п о с т а н о в и л а:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року щодо нього - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя