ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 серпня 2020 року           справа №200/1036/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Ястребова Л.В., секретар судового засідання - Харечко О.П., за участю представника відповідача Пономарьова А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року (повний текст складено в м. Слов`янську Донецької області) у справі № 200/1036/20-а (суддя в 1 інстанції - Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -   

                                           В С Т А Н О В И В:  

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління ДПС у Донецькій області  (далі - ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач) в якому просив  визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 13.08.2018 року № Ф-1993-45. (арк.справи 1-3)
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 200/1036/20-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1993-45  від 13 серпня 2018 року. (арк.справи 95-97)
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.  (арк.справи 102-106)
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач -   ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 07.03.2003 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебував на обліку в Покровській об`єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Донецькій області та був платником єдиного податку. 20.09.2018 внесений запис №22800060003003788 про припинення підприємницької діяльності.
13 серпня 2018 року ГУ ДФС у Донецькій області сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1993-45 в якій зазначено, що станом на 31 липня 2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 27525,62 грн., в т.ч. недоїмка 27525,62 грн.
З розрахунку вимоги вбачається, що борг виник у період з квітня 2014 року по липень 2018 року. 
Як вбачається з інтегрованої картки платника податків, нараховані суми єдиного внеску по термінам сплати: 22.04.2014 - у сумі 1267,89 грн.,  21.07.2014 - у сумі 1267,89 грн., 20.10.2014 - у сумі 1267,89 грн., 20.01.2015 - у сумі 1267,89 грн., 20.04.2015 - у сумі 1267,89  грн., 20.07.2015 - у сумі 1267,89 грн., 19.10.2015 - у сумі 1323,47 грн., 19.01.2016 - у сумі 1434,51 грн., 19.04.2016 - у сумі 909,48 грн., 19.07.2016 - у сумі 941,16 грн., 19.10.2016 - у сумі 957,00 грн., 19.01.2017 - у сумі 990,00 грн., 19.04.2017 - у сумі 2112,00 грн., 19.07.2017 - у сумі 2112,00 грн., 19.10.2017 - у сумі 2112,00 грн., 19.01.2018 - у сумі 2112,00  грн.,19.04.2018 - у сумі 2457,18 грн., 19.07.2018 - у сумі 2457,18 грн.  позивачем не сплачені. 
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, колегія суддів дійшла наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07. 2010 року №2464-VI (далі Закон № 2464).
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються  Законом України  "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі  Закон № 2464-VI).
Відповідно до пункту 2 частини 1  статті 1 Закону № 2464-VІ  єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Положеннями частини 2  статті 6 Закону № 2464-VІ  встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.
Відповідно до частини 5 частини 7  статті 9 Закону № 2464-VІ  сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
При цьому в частині 8  статті 9 Закону № 2464-VІ  передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої  статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до пункту 1 частини 10  статті 9 Закону № 2464-VІ  днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Відповідно до частини 4  статті 25 Закону № 2464-VІ  орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.
Разом з цим, Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято      Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до     Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"     та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" п. 9-3 (у наступному пункт 9-4) (в редакції чинній на час винесення спірної вимоги), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені     статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у      ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому  Податковим кодексом України  для списання безнадійного податкового боргу".
З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від обов`язків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо сплати єдиного внеску, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2017 року у справі № К/9901/2959/18     805/2492/15-а. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5  статті 242 КАС України).
Разом з цим, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги стосовно втрати чинності вищевказаної норми в Законі України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки у спеціальному законодавстві - Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" дана норма, на час винесення вимоги, була діючою, а зміни до Закону № 2464-VІ  щодо виключення  цієї норми внесені Законом України від 14.01.2020 № 440-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" який набрав чинності 13 лютого 2020 року (тобто після виникнення спірних правовідносин).
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки абзац перший    статті 1 Закону України    "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669 (далі - Закон № 1669)    змістує: "Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України".
Умовою завершення    антитерористичної операції є видання Президентом України Указу саме з таким змістом. До теперішнього часу такий указ не виданий. Закон № 1669 в цій частині не змінений і не скасований.
Місто Покровськ Донецької області, на території якого розташована Покровське об`єднане управління ГУ ДФС у Донецькій області, входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратив чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.
Тобто, у період невиконання обов`язків платника єдиного внеску, тобто починаючи з 14.04.2014, позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція.
Також, суд зазначає, що спірна вимога сформована відповідно до статті 25  Закону №2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов`язку сплати внесків, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання за період квітень 2014 року - липень 2018 року у сумі 27525,62  грн.
Відповідно до частини п`ятої  статті 242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №К/9901/188/17, №812/505/17. 
У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області від 13.08.2018 № Ф-1993-45  підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року (повний текст складено в м. Слов`янську Донецької області) у справі № 200/1036/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 200/1036/20-а - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 18 серпня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п.3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            А.В. Гайдар

Судді                                                                                 Т.Г Арабей

                                                                                             Л.В. Ястребова