Справа № 352/1809/17 
Провадження № 22-ц/4808/950/20
Головуючий у 1 інстанції Струтинський  Р. Р. 
Суддя-доповідач Василишин 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.,
суддів:                        Горейко М.Д., Максюти І.О.,
секретаря                        Мельник О.В.
за участю                         представника апелянта адвоката Сохана В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 30 червня 2020 року у складі судді Струтинського Р.Р., постановлену у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Тисменицького районного суду від 04 травня 2018 року позов задоволено частково.
Поновлено  ОСОБА_1 на роботі на посаді завідуючої медичної амбулаторії Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 29 червня 2017 року.
Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості у користь ОСОБА_1 24 707,98 грн заборгованості по заробітній платі, 48 113,30 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2017 року по 29 квітня 2018 року з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.
У решті позову відмовлено.
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі 4 811,33 грн за один місяць звернуто до негайного виконання.
Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості у дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 1 280,00 гривень.
У квітні 2020 року Івано-Франківське обласне державне об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в особі ліквідатора Седлецького О.В. звернулося до суду із заявою про роз`яснення рішення Тисменицького районного суду від 04 травня 2018 року.
Заявою мотивувало тим, що рішення є неясним та незрозумілим у частині утримання прибуткового податку із визначених судом сум заробітку, які належать до виплати працівнику.
Ухвалою Тисменицького районного суду від 30 червня 2020 року у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду відмовлено.
В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Зазначає, що судове рішення щодо роз`яснення якого звернувся відповідач у відповідній частині було не лише таким, що відповідало вимогам чинного законодавства та останнім правовим висновкам Верховного Суду, а й чітким та зрозумілим і не припускало його множинного трактування, в тому числі в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за час роботи позивача.
Вказує, що із тексту резолютивної частини рішення Тисменицького районного суду від 04 травня 2018 року однозначно вбачається, що 48 113,30 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2018 року по 29 квітня 2018 року визначено судом без віднімання сум податків, зборів та будь-яких інших обов`язкових платежів та внесків, у зв`язку з чим і зазначено саме щодо цієї суми про необхідність їх відрахування відповідачем при здійсненні виплати.
Що ж до 24 707,98 грн заборгованості по заробітній платі за час роботи позивача, то в резолютивній частині судового рішення від 04 травня 2018 року судом на необхідність відрахування відповідачем саме з вказаної суми встановлених законодавством податків і платежів не вказувалося, оскільки позивачем було заявлено, а судом присуджено до стягнення суму, яка підлягала безпосередньо до виплати працівнику на руки, суми, визначеної вже з врахуванням (за мінусом) податків, зборів та інших обов`язкових платежів та внесків, що підтверджується відповідними розрахунковими листками самого відповідача.
Вважає, що суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою хоч і відмовив у задоволенні заяви відповідача про роз`яснення судового рішення, проте, в мотивувальній частині фактично надав роз`яснення судового рішення від 04 травня 2018 року в результаті чого змінив суть останнього.
Також вважає, що суд, узагальнивши два окремі платежі присуджені до стягнення з відповідача, попри те, що розрахунок одного з них здійснювався позивачем на підставі розрахункових листків відповідача, а розрахунок іншого за методикою визначеною Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржувану ухвалу суду в частині доводів викладених у її мотивувальній частині змінити, виключити з сьомого абзацу мотивувальної частини друге речення наступного змісту: «Вказані у рішенні суми підлягають до виплати позивачці після відрахування всіх встановлених законодавством податків і платежів, яке проводиться роботодавцем - відповідачем».
Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України відповідач не подавав.
В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - Сохан В.Є. апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.
Представник Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку повідомлявся, а тому колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що резолютивна частина рішення Тисменицького районного суду від 04 травня 2018 року викладена чітко та зрозуміло, роз`яснення не потребує. Вказані у рішенні суми підлягали до виплати позивачці після відрахування всіх встановлених законодавством податків і платежів, яке проводиться роботодавцем - відповідачем.
Судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду від 04 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.
Поновлено  ОСОБА_1 на роботі на посаді завідуючої медичної амбулаторії Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 29 червня 2017 року.
Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості у користь ОСОБА_1 24 707,98 грн заборгованості по заробітній платі, 48 113,30 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2017 року по 29 квітня 2018 року з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.
У решті позову відмовлено.
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі 4 811,33 грн за один місяць звернуто до негайного виконання.
Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості у дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 1 280,00 гривень (а.с. 92-97).
Вважаючи вищевказане рішення у частині утримання прибуткового податку із визначених судом сум заробітку, які належать до виплати працівнику нечітким та незрозумілим, Івано-Франківське обласне державне об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в особі ліквідатора Седлецького О.В. звернулося до суду із з`явою про роз`яснення даного рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 6 частини п`ятої постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.
Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати в тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обчислюються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року № 755/13639/18 (провадження № 61-2319св19).
Незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.
У пункті двадцять першому постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до ЦПК України роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.
Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
В спірному випадку, судове рішення, яке просить роз`яснити Івано-Франківське обласне державне об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості є чітким та зрозумілим для виконання, тому підстави для його роз`яснення у суду дійсно були відсутні. Суд першої інстанцій обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду.
Зазначення судом у мотивувальній частині ухвали суду, що вказані у рішенні суми підлягали до виплати позивачці після відрахування всіх встановлених законодавством податків і платежів, яке проводиться роботодавцем - відповідачем не порушує прав апелянта та не вказує на зміну судового рішення.
Зокрема, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд повинен визначити вказану суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначити в резолютивній частині рішення.
Встановлено, що суд першої інстанції стягнув із Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 24 707,98 грн заборгованості по заробітній платі, 48 113,30 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2017 року по 29 квітня 2018 року з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.
Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про стягнення з роботодавця, в тому числі, заборгованості по заробітній платі у розмірі 24 707,98 грн, яка розрахована позивачем на підставі розрахункових листків виданих Івано-Франківським обласним державним об`єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловостіз вирахуванням податків та обов`язкових платежів.
Разом з тим, оподаткуванню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2017 року по 29 квітня 2018 року у розмірі 48 113,30 грн.
Тому зазначення судом в оскаржуваній ухвалі, що вказані у рішенні суми підлягали до виплати позивачці після відрахування всіх встановлених законодавством податків і платежів, яке проводиться роботодавцем - відповідачем вказує на обов`язок роботодавця при виконанні рішення суду провести оподаткування та відрахувати встановлені законодавством податки і платежі у встановленому порядку, тобто відповідно до закону. 
Тобто, роботодавець приймаючи до виконання таке судове рішення, повинен вирішити питання щодо утримання податків та зборів із сум, що підлягають оподаткуванню та неутримання з сум, які вже оподатковано.
В даному випадку, ОДОСП як роботодавець, здійснює зазначені функції та має в розпорядженні відповідну бухгалтерську документацію, повинен був відповідно до вимог податкового законодавства вирішити питання щодо оподаткування суми середнього заробітку за необхідності та врахувати, що сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 24 707,98 грн визначалася позивачем за розрахунковими листками уже без врахування утриманих податків.
Однак, підстав для задоволення апеляційної скарги щодо виключення з мотивувальної частини ухвали абзацу, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Тисменицького районного суду від 30 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом триидцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 15 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                        Л.В. Василишин
Судді:                                                                        М.Д. Горейко
                                                                        І.О. Максюта