УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/35/16-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л.Й. 
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/35/16-ц за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк»" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 ,-  ОСОБА_2 , на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Савицької Л.Й.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з даним позовом, зазначивши, що 20 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №287/1-484, відповідно до якого банк надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 100000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 16% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 19 липня 2022 року. 
Банк виконав свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, проте відповідач належним чином не виконує умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплату відсотків.
Позивач також вказує, що станом на 11 грудня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 становить 382310 грн. 05 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 94791 грн. 66 коп., заборгованості зі сплати процентів у сумі 117181 грн. 27 коп., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 47811 грн. 87 коп., 44038 грн. 87 коп. пені за прострочення сплати процентів, а також інфляційних нарахувань: у розмірі 40855 грн. 21 коп. - за несвоєчасне повернення кредиту та у розмірі 37631 грн. 19 коп. – за несвоєчасну сплату відсотків.
Таким чином, позивач просив стягнути із ОСОБА_3 382310 грн. 05 коп.
Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 382310 грн. 05 коп. та 5734 грн. 65 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі представник відповідача – адвокат Мороз Л.С., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зокрема, зазначає, що суд належним чином не повідомив ОСОБА_1 про час та місце проведення судового засідання, чим позбавив останнього на судовий захист. Внаслідок даної обставини відповідач не зміг скористатись наданим йому правом звернення до суду із заявою про застосування строку позовної давності.
Суд залишив поза увагою ту обставину, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 23 травня 2008 року, відтак, звернувшись до суду з даним позовом у січні 2016 року, банк пропустив строк позовної давності.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 6 березня 2018 року було відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою та постановою цього ж суду від 20 березня 2018 року заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року змінено, а саме: зменшено розмір заборгованості, яка стягується із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», з 382310 грн. 05 коп. до 303823 грн. 66 коп., а також розмір судового збору з 5734 грн. 65 коп. до 4557 грн. 35 коп.
Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року скасовано постанову Апеляційного суду Житомирської області від 20 березня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11 серпня 2020 року до участі у справі залучено правонаступника АТ « Укрсоцбанк» - АТ « Альфа-Банк»
В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу.
На думку представника АТ « Альфа-Банк», апеляційна скарга є безпідставною.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 20 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №287/1-484, відповідно до якого банк надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 100000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 16% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 19 липня 2022 року. 
Умовами договору на позичальника покладений обов`язок щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитним коштами, до 10 числа кожного місяця.
Пунктом 3.2.3 договору передбачено право банку вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.
Відповідно до п.3.3.10 цього договору позичальник зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора згідно з п.3.2.3 цього договору повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями.
Згідно з п.7.2 даної угоди усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.
Звертаючись до суду з даним позовом, банк надав розрахунок, який свідчить про те, що станом на 11 грудня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 382310 грн. 05 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 94791 грн. 66 коп., заборгованості зі сплати процентів у сумі 117181 грн. 27 коп., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 47811 грн. 87 коп., 44038 грн. 87 коп. пені за прострочення сплати процентів, а також інфляційних нарахувань: у розмірі 40855 грн. 21 коп. - за несвоєчасне повернення кредиту та у розмірі 37631 грн. 19 коп. – за несвоєчасну сплату відсотків.
Матеріали справи також свідчать, що 16 жовтня 2008 року банк звернувся до відповідача із письмовою вимогою достроково повернути в повному обсязі строкову та прострочену заборгованість протягом 30 календарних днів.
Зазначена вимога була отримана позичальником 24 жовтня 2008 року, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення ( а.с. 12, зворот).
       Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       У ст.599 ЦК України закріплене загальне правило про те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
       Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
       Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
       У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 19 липня 2022 року.
       Отже, у межах строку кредитування, до 10 числа кожного місяця, ОСОБА_1 повинен був повертати кредит та сплачувати відсотки. Таким чином, положення ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну сплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосоване лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
       Матеріали справи свідчать, що банк відповідно до умов п. 3.2.3 договору звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокову сплату всієї суми заборгованості й змінив строк кредитування. Враховуючи, що таку вимогу отримано позичальником 24 жовтня 2008 року, строк кредитування тривав до 24 листопада 2008 року.
       У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц міститься висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
       Отже, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти та пеню до повного погашення заборгованості за кредитом з огляду на те, що банк змінив строк кредитування, а саме до 24 листопада 2008 року, й після закінчення цього строку втратив право на нарахування процентів та неустойки.
       Долучений до матеріалів справи розрахунок свідчить про те, що розмір заборгованості зі сплати процентів у межах строку кредитування становить 19519 грн. 79 коп. Неустойка нараховувалась позивачем після закінчення строку кредитування.
Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 19519 грн. 79 коп. У задоволенні позовних вимог про стягненні пені слід відмовити.
Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати ним заборгованості за тілом кредиту у розмірі 94791 грн. 66 коп., зазначені кошти слід стягнути на користь позивача.
За таких обставин, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 114311 грн. 45 коп.
Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача також підлягає стягненню 1720 грн. 40 коп. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, на користь ОСОБА_1 слід стягнути 6021 грн. 39 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
За таких обставин, рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею необхідно скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення,- про часткове задоволення позову.
В задоволенні решти вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та пені – відмовити.
Посилання представника відповідача на ту обставину, що при вирішенні спору суд повинен був застосувати наслідки спливу строку позовної давності, є безпідставним, оскільки судом касаційної інстанції надана правова оцінка щодо даного питання й висловлено позицію щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень глави 19 розділу V ЦК України. 
З урахуванням змісту постанови суду касаційної інстанції рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних нарахувань не переглядається. 

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ,- ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Заочне рішення  Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року в частинні вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею, - скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства « Альфа-Банк»» заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №287/1-484 від 20 липня 2007 року у розмірі 114311 грн. 45 коп., а також 1720 грн. 40 коп. судового збору.
В задоволенні решти вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та пені – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства « Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 6021 грн. 39 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: