Постанова
іменем України
 
05 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 344/2697/119
провадження № 51-233км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
засудженого                                               ОСОБА_7 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15  жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019090010000535, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Королівки Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 368-3 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості від 13 лютого 2019 року, укладену між прокурором та ОСОБА_7 . Останнього  визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 368-3 КК та призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу за: ч. 4 ст. 358 КК – в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; ч. 1 ст. 368-3 КК в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн. 
За вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин. 
21 вересня 2018 року з метою придбання транспортного засобу марки Volvo S40, 1998 року випуску, номер кузова VIN: НОМЕР_1 , ОСОБА_7  звернувся до особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, яка повідомила йому про те, що ТОВ «Фаворит Авто» надає послуги комісії, а саме за дорученням Комітента за комісійну плату вчиняє за рахунок Комітента від свого імені правочини щодо продажу транспортного засобу і при укладенні договору купівлі – продажу транспортного засобу, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, проводить огляд реалізованого транспортного засобу під час якого визначає його вартість. При цьому особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, запропонував ОСОБА_7 оцінити транспортний засіб марки Volvo S40 за ціною нижчою 50 000 грн, для того, щоб останній міг зберегти субсидію при сплаті комунальних послуг, одночасно повідомивши  ОСОБА_7   про те, що за такого роду послугу, на його власний розсуд необхідно надати додаткову плату в розмірі 1000 грн,  як винагороду.
Цього ж дня, о 12:26 ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні офісу ТОВ «Фаворит Авто», що в м. Івано-Франківську (вул. Коновальця, 431), діючи умисно, надав неправомірну вигоду в розмірі 1000 грн особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, за заниження оцінки транспортного засобу, з метою збереження за собою права на субсидію.
В подальшому особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, склав Акт технічного стану №1901 транспортного засобу марки Volvo S40, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про показник лічильника пробігу (наробітку) – 694 900 км, на підставі чого оцінив вищевказаний автомобіль на суму в розмірі 48 018 грн, що надало можливість    ОСОБА_7 зберегти за собою право на субсидію.
Крім того, цього ж дня, ОСОБА_7 з метою реєстрації за собою права власності на транспортний засіб марки Volvo S40, перебуваючи в приміщенні Територіального сервісного центру МВС №2641, за адресою: вул. Коновальця, 431 у м. Івано-Франківську, діючи умисно пред`явив працівникам вищевказаної установи одержані попередньо в ТОВ «Фаворит Авто» завідомо підроблені документи, а саме: Акт технічного стану №1901 транспортного засобу марки Volvo S40, договір купівлі-продажу транспортного засобу №1901 від 21 вересня 2018 року, акт огляду реалізованого транспортного засобу №3478/18/001901 від 21 вересня 2018 року, договір комісії №1901 від 21 вересня 2018 року, до яких внесено завідомо неправдиві відомості про показник лічильника пробігу (наробітку) – 694 900 км, та вартість вищевказаного автомобіля в сумі 48 018 грн.
Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 15 жовтня 2019 року залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі ОСОБА_8 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15  жовтня 2019 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_8 зазначає, що вироком на підставі угоди, який ухвалений щодо ОСОБА_7 , встановлено факти, що створюють преюдицію визнання його винуватості у вчиненні злочинів, що є порушенням принципів презумції невинуватості, забезпечення доведеності вини, а також його права на справедливий суд. Так, у мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_7 містяться категоричні твердження про причетність ОСОБА_8 , як директора ТОВ «Фаворит Авто» до одержання інженером оцінювачем цього товариства неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням наданих повноважень в інтересах того, хто дає таку вигоду. Також вказує, що обвинувачення стосовно нього не було предметом розгляду в кримінальному провадженні за обвинуваченням            ОСОБА_7 , не встановлено фактів його злочинної діяльності й не ухвалено вироку, який би набрав законної сили. Крім того, зазначає, що місцевий суд, незважаючи на недоліки угоди про визнання винуватості, прийняв рішення про затвердження умов угоди у запропонованій сторонами редакції, чим, на його думку, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Стверджує, що ухвала апеляційного суду не відповідає ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), оскільки апеляційний суд, переглядаючи вирок на підставі угоди в апеляційному порядку, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 та необґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін.
У письмовому запереченні на касаційну скаргу захисник засудженого ОСОБА_7 – адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність викладених в касаційній скарзі ОСОБА_8 доводів, просила залишити скаргу останнього без задоволення, а постановлені щодо ОСОБА_7 судові рішення – без зміни. 
Позиції учасників судового провадження 
Прокурор ОСОБА_5 , навівши відповідні пояснення, зазначила про необхідність часткового задоволення касаційної скарги ОСОБА_8 , скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 
Захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 заперечили проти задоволення касаційної скарги ОСОБА_8 , просили постановлені у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 судові рішення залишити без зміни. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду — це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, тому, безумовно, повинна відповідати вимогам ст. 370 КПК.
Стаття 419 КПК містить вимоги до ухвали апеляційного суду, в якій, крім іншого, має бути зазначено встановлені судом першої інстанції обставини. 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з рішенням місцевого суду, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_10 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами. Так, захисник, серед інших доводів, вказував на допущення місцевим судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, що умови угоди порушують права, свободи й інтереси інших осіб та вирок суду щодо ОСОБА_7 грубо порушує загальні засади кримінального провадження: верховенство права, законність та презумпцію невинуватості ОСОБА_8 , а ОСОБА_10 зазначив, що вирок щодо ОСОБА_7 стосується його свобод та інтересів, і усупереч презумпції невинуватості встановлює винуватість службових осіб ТОВ «Фаворит Авто» у вчиненні зазначених у вироку злочинів.
За результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції постановив ухвалу, якою вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишив без змін.
Обґрунтовуючи свій висновок, апеляційний суд, зазначив, що рішення місцевого суду стосується дій і відповідальності ОСОБА_7 . Крім того, апеляційний суд вказав, що відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2019 року в мотивувальній частині вироку цього ж суду від 15 березня 2019 року було виправлено допущені описки, у зв`язку з чим у рішенні місцевого суду відсутні посилання на особи ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Разом з тим, у мотивувальній частині свого рішення, апеляційний суд виклав встановлені місцевим судом обставини без урахування ухвали місцевого суду від 17 вересня 2019 року про виправлення описки та вказав на ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , як на службових осіб ТОВ «Фаворит Авто», перший з яких запропонував ОСОБА_7 здійснити оцінку транспортного засобу за заниженою ціною та повідомив щодо необхідності надання за таку послугу додаткової плати (винагороди) в розмірі 1000 грн., а другому – було надано неправомірну вигоду та він вніс завідомо неправдиві відомості до акту технічного стану транспортного засобу.
Отже, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 апеляційний суд постановив ухвалу, у якій зазначив формулювання встановлених судом першої інстанції обставин таким чином, що вони стосуються прав, свобод та інтересів ОСОБА_8 , хоча він не був учасником цього кримінального провадження і стосовно нього судовий розгляд не проводився, тим самим порушивши принцип презумпції невинуватості.  
Зокрема, відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. 
У справі «Грабчук проти України» (пункти 44, 45 рішення від 21 вересня 2006 року, заява № 8599/02) Європейський суд з прав людини встановив порушення принципу презумпції невинуватості у зв`язку з тим, що постанова слідчого про закриття кримінальної справи щодо заявниці частково з підстав відсутності доказів і частково з підстав закінчення строків давності притягнення до відповідальності, яка була підтримана Володимир-Волинським місцевим судом, була сформульована в термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. 
Саме тому, в контексті доводів касаційної скарги, зазначені в ухвалі апеляційного суду встановлені судом першої інстанції обставини без урахування ухвали місцевого суду від 17 вересня 2019 року про виправлення описки вказують на такі недоліки апеляційного перегляду, які становлять порушення принципу презумпції невинуватості. 
Відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Тобто в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, зазначені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у справі доказами, та дати на кожен із них вичерпну відповідь.
Крім того, в порушення вказаної вимоги, в ухвалі апеляційного суду відсутнє обґрунтування щодо доводів про порушення прав, свобод й інтересів інших осіб умовами затвердженої угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_7 .
За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню, а кримінальне провадження — призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно усунути вказані недоліки, провести апеляційний розгляд відповідно до вимог КПК, за наслідком якого постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково. 
Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, 
є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                       ОСОБА_3