ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року                                                                 м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Костюк Л.С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Раца В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Винту Ю.М., на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2020 року закрито адміністративне провадження за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно  ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно постанови районного суду, Новоселицький ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецький області направив до суду адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 в якому зазначено, що 16 квітня 2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї дружини  ОСОБА_2 , погрожував застосуванням фізичного насильства, висловлювався на її адресу нецензурними словами, вигнав з господарства.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, представник потерпілої ОСОБА_2 – адвокат Винту Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Вказує на те, що постанова районного суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 маючи реальну можливість спростувати зазначені в протоколі відомості щодо домашнього насильства, цього не зробив. 

Провадження №33/822/324/20                           Головуючий у І інстанції: Вівчар Г.А. 
Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП                         Доповідач: Марчук В.Т.

Зазначає, що суд першої інстанції покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виклав фрагментно, а також не взяв до уваги те, що вказані свідки чули як ОСОБА_1 висловлювався на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, що останні підтвердили під час судового засідання.
Вказує на те, що покази ОСОБА_1 , які він надавав в суді першої інстанції, різняться з показами, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Зауважує, що судом першої інстанції не було враховано його доводи та доводи потерпілої ОСОБА_2 , що призвело до незаконного винесення рішення.
Апеляційні доводи обґрунтовує і тим, що протиправні дії відносно ОСОБА_2 були розпочаті ОСОБА_5 (матір`ю правопорушника) у лютому 2020 року коли вона вигнала ОСОБА_2 з господарства в якому вона проживала та була прописана, без зимового одягу, взуття, грошей та документів. Вказані дії ОСОБА_5 вчиняла з дозволу свого сина ОСОБА_1 , який перебував за кордоном та повернувшись не вчинив жодних дій для повернення ОСОБА_2 до місця свого проживання та реєстрації, не повернув документи, паспорт, якій їй належали та не дозволяв останній бачитися з їхніми двома спільними неповнолітніми дітьми. 
Вважає, що судом першої інстанції не було досліджено та не було надано оцінки усім зібраним доказам по справі, а тому таке рішення підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, подану апеляційну скаргу, заслухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Раца В.В., про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, передбачає відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Домашнє насильство являє собою діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він відносно своєї дружини ОСОБА_2 вчинив психічне насильство, що проявилось у вигляді нецензурної лайки в її сторону та виганяв її з господарства. 
Винуватість ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №010717 з якого вбачається, що 16 квітня 2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , погрожував застосуванням фізичного насильства, висловлювався на її адресу нецензурними словами, вигнав з господарства (а.с. 4);
- рапортом помічника чергового Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Неборак Г.Л. відповідно до якого 17 квітня 2020 року о 09 год. 30 хв. до Новоселицького ВП звернулась з заявою ОСОБА_2 про те, що 16 квітня 2020 року о 18 год. 00 хв. по місцю спільного проживання чоловік ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно заявниці в ході якого відмовився повернути їй документи та виганяв з господарства (а.с. 5);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію згідно якого, громадянин ОСОБА_1 спільно зі своєю матір`ю вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 в ході якого відмовився повернути їй документи та виганяв з господарства (а.с. 6);
- письмовим поясненням ОСОБА_2 з якого вбачається, що 16 квітня 2020 року о 18 год. 00 хв. вона знаходилась на території господарства її чоловіка, з яким вона в процесі розлучення, оскільки хотіла забрати свої документи, а саме паспорт, щоб влаштуватися на роботу. Однак, ОСОБА_1 разом із свекрухою категорично відмовились повернути документи ОСОБА_2 та виганяли її з господарства, чим вчинили відносно неї домашнє насильство (а.с. 7);
- письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 від 17 квітня 2020 року відповідно до якого, 16 квітня 2020 року о 18 год. 00 хв. вона разом із ОСОБА_2 знаходились поблизу господарства ОСОБА_1 в с. Черленівка, Новоселицького району, оскільки ОСОБА_2 хотіла побачити своїх дітей. Зайшовши на подвір`я, ОСОБА_1 почав виганяти ОСОБА_2 без всяких на те причин, при цьому виражаючись нецензурною лайкою та не хотів віддавати останній її документи, аргументуючи це тим, що вони отримують грошові кошти на дітей (а.с. 8);
- письмовим поясненням свідка ОСОБА_5 , яка вказала, що 16 квітня 2020 року о 18 год. 00 хв. підтримала рішення свого сина ОСОБА_1 стосовно того, щоб не впускати на господарство ОСОБА_2 , оскільки остання часто гуляє та вона переживає за онуків у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (а.с. 9).
Аналогічні пояснення потерпіла ОСОБА_2 та свідки ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 надали в суді першої інстанції.
- письмовим поясненням ОСОБА_1 з якого вбачається, що 16 квітня 2020 року о 18 год. 00 хв. він знаходився у себе на господарстві в с. Черленівка, Новоселицького району коли до нього прийшла його дружина ОСОБА_2 , з якою він в процесі розлучення, та хотіла повернути свої документи на що він відповів, що не бажає проживати з нею на одному господарстві та не дозволяє бачитись з дітьми, оскільки вона багато гуляє і він переживає за здоров`я дітей у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби. 
Також, зазначив і те, що він дійсно не пустив її до себе додому та відмовляється до кінця процесу розлучення впускати її до себе на господарство. Крім того, вказав, що відмовляється віддавати паспорт ОСОБА_2 до кінця процесу розлучення, оскільки вважає, що остання витратить усі грошові кошти, які призначені для дітей на власні потреби (а.с. 10).
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 не заперечує факт відмови повернути документи, які належать ОСОБА_2 та те, що він не пускав останню до себе на господарство, а відсутність факту проживання однією сім`єю не впливає на кваліфікацію його дій, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Як вбачається з матеріалів справи, подія мала місце 16 квітня 2020 року, а тому відповідно днем закінчення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, строку накладення адміністративного стягнення, в такому разі, слід вважати 16 липня 2020 року.
Оскільки на момент перегляду справи судом апеляційної інстанції закінчились передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, на ОСОБА_1  не може бути накладене стягнення, у зв`язку з чим провадження у справі щодо  ОСОБА_1  підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задоволити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Винту Юрія Михайловича – задовольнити.
Постанову судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2020 року – скасувати.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КпАП України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 	[підпис]	В.Т. Марчук	

  "Копія. Згідно з оригіналом."   Суддя -доповідач _______________ В.Т. Марчук (посада) (підпис) (ПІБ)	

30.07.2020 року 
(дата засвідчення) копії)