Номер провадження: 22-ц/813/1034/20 
Номер справи місцевого суду: 522/1996/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 року                                                                 м. Одеса

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Цюра Т.В.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.
розглянула у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області 
-про стягнення моральної шкоди, 
ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА та АРГУМЕНТИ СТОРІН:
05.02.2018 року позивач звернувся до прокуратури Одеської області з позовними вимогами в котрих просить стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 250 000 грн.
Вимоги обґрунтовував тим, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2017 року його скарга на бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до ЄДР задоволена та суд зобов`язав уповноважених осіб прокуратури Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2017 року у відповідності до вимог ст.214 КПК України.
05.06.2018 року у відзиві відповідач просить позовні вимоги залишити без задоволення посилаючись на те, що в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2017 року відсутні висновки про протиправність дій службових осіб прокуратури Одеської області та позивачем не надано доказів чим саме були спричинені моральні страждання оскільки його порушене право було відновлено. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Прокуратури Одеської області про стягнення моральної шкоди, 
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Скаржник посилається на те, що відповідачем порушено ст.214 КК України так як протягом 24 годин його заява від 15.08.2017 року не була внесена до ЄРДР.
Бездіяльність відповідача полягала в унеможливлені функціонуванні його особистості на конституційних засадах. Суд невірно зазначив дату подання заяви та не взяв її до уваги, як належний доказ неправомірних дій відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура Одеської області просила апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на позицію Верховного Суду України від 13.06.2017 року у справі № 21-139а17 та на відсутність доказів спричинення позивачеві моральної шкоди. Сам факт зобов`язання внести відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачеві,враховуючи, що права та інтереси його були поновлені.
Зокрема відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 199/1478/17.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 07.07.2020 року.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:
 Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з таких підстав.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог про стягнення з прокуратури Одеської області 250 000 грн районний суд виходив з відсутності належних та допустимих доказів щодо спричинення позивачеві моральної шкоди.
Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з таких міркувань.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
 Суд встанов, що 15 серпня 2917 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Одеської області із заявою про вчинення дій, що містять ознаки злочину передбаченого ст.ст.384,366 КК України.
 Посадовими особами прокуратури Одеської області за вказаною заявою позивача відомості до ЄРДР не було внесено.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Одеської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2017 року у відповідності до вимог ст.214 КПК України( а.с. 4).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
        За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
         Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
 Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Відповідно до частини 1,6 статті   81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.
Обставини справи свідчать про те, що оскарження позивачем бездіяльності уповноважених осіб прокуратури Одеської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 15 серпня 2017 року свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України.
Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.
       Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 250 000 грн в межах відповідного кримінального провадження.
Таким чином, судами не встановлено дій з боку прокуратури, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог позивачеві про відшкодування йому моральної шкоди в сумі 250 000 грн на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України.
З врахуванням вимог ст.375 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, що районний суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- 
ПОСТАНОВИЛА:
        Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення , а
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року без змін. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

Т.В.Цюра