ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2020 року                                                                                      Справа № 906/1175/18 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Філіпова Т.Л. 
при секретарі судового засідання Першко А.А.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 9 липня 2020 року про зупинення провадження у справі №906/1175/18 (суддя Маріщенко Л.О.)
час та місце ухвалення: 9 липня 2020 року; м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65; повний текст ухвали складено 10 липня 2020 року               
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс"
до Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни                         
про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками на підставі договорів сервітуту
за участю представників сторін:
від Позивача - Бродецький М.А.;
від Відповідача - не з`явився.             
ВСТАНОВИВ:
Товариство з додатковою відповідальністю «Кортекс» звернулося до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни (надалі - Відповідач) в якому просить:
·          визнати протиправними дії Відповідача щодо порушення умов договору земельного сервітуту від 8 листопада 2011 року;
·          визнати протиправними дії Відповідача щодо порушення умов договору земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року;
·           зобов`язати     Відповідача усунути перешкоди в користуванні Позивачем частиною земельної ділянки №1822510100:01:016:0289, яка розташована за адресою: м. Коростишів, вул. Героїв Небесної Сотні, 56, шляхом покладання обов`язку: демонтувати металеві ворота, які перешкоджають вільному користуванню проїздом по частині земельної ділянки №1822510100:01:016:0289, відносно якої встановлено земельний сервітут від 28 листопада 2006 року в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили;  демонтувати чотири споруди, які розміщенні на частині земельної ділянки     №1822510100:01:016:0289, відносно якої встановлено земельний сервітут від 28 листопада 2006 року в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили; заборонити     Відповідачу     встановлювати в подальшому будь-які обмеження у вільному користуванні Відповідача та суб`єктам господарювання, які мають господарські відносини з Позивачем, частиною земельної ділянки №1822510100:01:016:0289, відносно     якої встановлено земельний сервітут від 28 листопада 2006 року;
·           зобов`язати     Відповідача усунути перешкоди в користуванні Позивачем частиною земельної ділянки №1822510100:01:016:0237, шляхом покладення обов`язку: демонтувати металеву споруду, яка перешкоджає вільному проходу та доступу до інженерних мереж Позивача - водогону, каналізації, електромереж по земельній ділянці №1822510100:01:016:0237, відносно якої встановлено земельний сервітут від 8 листопада 2011 року в місячний строк з дня набрання рішення суду законної сили; заборонити     Відповідачу     встановлювати в подальшому будь-які обмеження у вільному користуванні     Позивачем частиною земельної ділянки №1822510100:01:016:0237, відносно якої встановлено земельний сервітут від 8 листопада 2011 року.
В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що протиправні дії Відповідача, які полягають у порушенні договорів сервітуту від 8 листопада 2011 року та від 28 листопада 2006 року, порушують права Позивача та користувачів сусідніх земельних ділянок, які орендують нерухоме майно у Позивача та потребують проїзду до власних виробничих територій.
Відповідачем було   подано до суду клопотання про зупинення   провадження у справі     №906/1175/18 до вирішення пов`язаних з нею інших справ № 906/432/19 та № 906/656/19, які розглядалися Господарським судом Житомирської області.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 5 серпня 2019 року в справі №906/1175/18 (котра була залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду) було задоволено клопотання Відповідача та зупинено провадження у справі   №906/1175/18 до вирішення пов`язаних з нею інших справ №906/432/19 та №906/656/19, які розглядалися Господарським судом Житомирської області.       
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 6 квітня 2020 року поновлено провадження у справі №906/1175/18 (том 3, а.с. 247-249).
16 червня 2020 року до Господарського суду Житомирської області  від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, поновлення процесуального строку, долучення доказів №68 від 9 червня 2020 року. 
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 6 квітня 2020 року було зупинено провадження в справі №906/1175/18 до вирішення пов`язаної з нею іншої справи №906/432/19 (том 4, а.с. 183-185).
Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що при розгляді справи №906/432/19   будуть встановлені обставини законності підстав користування чужою земельною ділянкою, дійсність договору на встановлення земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року укладеного між Позивачем та Відповідачем, що на переконання місцевого господарського суду,     вплине на результат розгляду справи №906/1175/18 щодо позовних вимог Позивача в частині визнання протиправними дії Відповідача стосовно   порушення умов договору земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року та інших згідно заяви від 9 червня 2020 року про їх збільшення, оскільки у цій справі позов подано з підстав, які безпосередньо випливають з договору земельного сервітуту, а відтак суд першої інстанції прийшов до висновку про зупинення провадження по даній справі.
Не погоджуючись із ухвалою місцевого господарського суду  від 9 липня 2020 року про зупинення провадження у справі №906/1175/18 Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із скаргою, в якій  просив апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції від 9 липня 2020 року  про зупинення провадження у справі №906/1175/18 та направити справу для продовження розгляду.
Скаржник вважає, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Скарга мотивована тим, що в даному випадку, відсутня об`єктивна необхідність зупинення провадження у справі №906/1175/18, оскільки рішення у справі №906/432/19 буде мати відношення до спірних договорі  сервітутів лише на майбутнє і лише після набрання ним законної сили, тоді як до того відсутні перешкод в розгляді справи № 906/1175/18 про усунення  перешкод в користуванні оскаржуваним договором  сервітутом.
Окрім того, апелянт зауважує, що договір сервітуту від 28 листопада 2011 року не визнаний недійсним, припиненим чи неукладеним саме на момент знаходження справи №906/1175/18 на розгляді в суді першої інстанції, а отже є правомірними і чинними.
Відтак, апелянт стверджує, що розглядаючи позовні вимоги, що випливають з договору сервітуту від 28 листопада 2011 року, місцевий господарський суд мав би перевірити правомірність договору, стан його виконання сторонами, наявність чи відсутність встановлених законом або договором підстав щодо невиконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Невиконання вказаних вимог судом першої інстанції на переконання апелянта свідчить про безпідставність висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справ, предметом якої є вимога про визнання недійсним та припинення договору  сервітуту.
Окрім того, апелянт в своїй апеляційній скарзі зауважив, що зупиняючи провадження у справі №906/1175/18, місцевий господарський суд належним чином не встановив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи про усунення перешкод в користуванні частинами земельних ділянок за чинними договорами сервітуту, до набрання законної сили судовими рішеннями у справі №906/432/19 про визнання рішення незаконним, визнання недійсним договору сервітуту від 28 листопада 2006 року та не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені ним самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, що ними сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи з предмета, підстав позову.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду     від 6 серпня 2020 року     було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача та     запропоновано Відповідачу подати відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Позивача. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19 серпня 2020 року об 11:30 год (том 4, а.с. 221-222). 
Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду №01-04/312 від 11 серпня 2020 року в зв`язку з перебуванням у відпустці         головуючого судді (судді-доповідача) по справі №906/1175/18 - Гудак А.В. та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів",  пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №906/1175/18.
Згідно витягу з повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2020 року визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В..
Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду №01-04/349 від 12 серпня 2020 року в зв`язку з перебуванням у відпустці   судді-члена колегії по справі № 906/1175/18, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №906/1175/18.
Згідно витягу з повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2020 року визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б.., суддя Філіпова Т.Л..
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 серпня 2020 року прийнято апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача по справі №906/1175/18 у новому складі суду: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л.. заяву Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено (том 5, а.с. 15).
На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 13 серпня 2020 року надійшов відзив від Відповідача на апеляційну скаргу Позивача, в котрому з підстав, наведених у оспорюваній ухвалі, Відповідач просив суд залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також, Відповідач зазначив, що Позивач самостійно та за власним бажанням об`єднав у одному провадженні вимоги хоча і до одного Відповідача, але до зовсім різних договорів та щодо абсолютно різних земельних ділянок (різні адреси їх роташування) й тим самим добровільно ускладнив процес розгляду даної справи. 
В судове засідання від 19 серпня   2020 року представник Відповідача не з`явився. 
Водночас, на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Відповідача про розгляд справи без участі представника Відповідача та про залишення апеляційної скарги Позивача без задоволення. 
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України       неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того,     суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1       статті 120 ГПК України, що вказує на те, що       ухвалою суду від 6 серпня 2020 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.
Разом з тим суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначено статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.                 
В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами, тим більше з огляду на закінчення стоку розгляду апеляційної скарги.
В судовому засіданні від 19 серпня   2020 року, яке було проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник   Позивача підтримав подану Позивачем апеляційну скаргу, та просив скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти в нове рішення, яким справу передати для подальшого розгляду до місцевого господарського суду. Також, представник Позивача вказав, що дана справа знаходить на розгляді місцевого господарського суду вже тривалий час, що негативно позначається на господарській діяльності Позивача. Окрім того, Позивач вказав, що провадження по даній справі уже зупинялося до вирішення справи №906/432/19.
Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги Позивача слід відмовити, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи Позивач звернулась до господарського суду Житомирської області з позовом (враховуючи заяву про збільшення позовних вимог) про:
·          визнання протиправними дій Відповідача щодо порушення умов договору земельного сервітуту від 8 листопада 2011 року;
·          визнання протиправними дій Відповідача щодо порушення умов договору земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року;
·          зобов`язання Відповідача усунути перешкоди в користуванні Позивачем частиною земельної ділянки №1822510100:01:016:0289, шляхом покладення обов`язку: демонтувати металеві ворота, які перешкоджають вільному користуванню проїздом по частині земельної ділянки №1822510100:01:016:0289, відносно якої встановлено земельний сервітут від 28 листопада 2006 року, в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили;  демонтувати чотири споруди, які розміщенні на частині земельної ділянки 1822510100:01:016:0289, відносно якої встановлено земельний сервітут від 28 листопада 2006 року, в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили; заборонити Відповідачу  встановлювати в подальшому будь - які обмеження у вільному користуванні Позивачем та суб`єктам господарювання, які мають господарські відносини з Позивачем, частиною земельної ділянки №1822510100:01:016:0289, відносно якої встановлено земельний сервітут від 28 листопада 2006 року;
·          зобов`язання Відповідача усунути перешкоди в користуванні Позивачем частиною земельної ділянки №1822510100:01:016:0237, яка розташована за адресою: м. Коростишів, вул. Київська, 68, шляхом покладення обов`язку: демонтувати металеву споруду, площею близько 21,45 м.кв. (на сервітуті - 16,4 м.кв.), приямок, площею 2 м.кв., схованку, площею 1,1 м.кв., душову, кабіну, площею 1,43 м.кв. металевий шкаф, площею 2,2 м. кв., двоповерхову добудову, площею 3,08 м.кв., сходи, площею 5,5 м.кв., квітник, площею 10 м.кв., металеву шафу,   площею 0,44 м.кв., які перешкоджають доступу до інженерних мереж Позивача  - водогону, каналізації, електромереж та вільному проходу по земельній ділянці №1822510100:01:016:0237, відносно якої встановлено земельний сервітут від 8 листопада 2011 року, в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили;
·          заборону Відповідачу  встановлювати в подальшому будь - які обмеження у вільному користуванні Позивачем частиною земельної ділянки №1822510100:01:016:0237, відносно якої встановлено земельний сервітут від 8 листопада 2011 року.
Позовні вимоги   мотивовані тим, що Відповідачем порушуються   законні права та інтереси позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером 1822510100:01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, яка знаходиться за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вулиця Київська (колишня Більшовицька), буд. 68, оскільки підстави для     встановлення відповідачу     земельного сервітуту на земельній   ділянці з кадастровим номером 1822510100:01:016:0237     припинились.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач також зазначає, що     використання     земельної ділянки щодо якої встановлений земельний сервітут, за її цільовим призначенням неможливе.
До матеріалів справи Відповідачем було долучено судове рішення Господарського Житомирської області суду від 13 листопада 2019 року в справі №906/432/19 (за позовом Відповідача до Позивача про визнання недійсним договору земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року), яке постановою Північно - Західного     апеляційного господарського суду від 24 лютого 2020   року  залишено без змін, яким відмовлено у задоволенні позову Відповідача (том 3, а.с. 220-223) про:
·          визнання недійсним договору на встановлення земельного сервітуту укладеного 28 листопада 2006 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем;
·          визнання незаконним рішення №32-6-0.25-437/164-19 від 26 лютого 2019 року Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про припинення обмежень у використанні земельної ділянки з кадастровим номером 1822510100:01:016:0289, що знаходиться за адресою: м.Коростишів Житомирської області, вул.Героїв Небесної Сотні (колишня Карла Маркса), буд.56;
·           зобов`язання Державних кадастрових реєстраторів Відділу Держгеокадастру у Коростишівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області скасувати у Державному земельному кадастрі записи про земельні сервітути та обмеження, встановлені відносно земельної ділянки площею 0,1312 га, з кадастровим номером 1822510100:01:016:0289, з цільовим призначенням: для реконструкції будівлі відстійника під електроцех, що знаходиться за адресою: м.Коростишів Житомирської області, вул.Героїв Небесної Сотні (колишня Карла Маркса), буд.56, а саме: право використання земельної ділянки для прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій площею 0,0215 га та право використання земельної ділянки для проїзду на транспортному засобі по наявному шляху площею 0,0208 га;
·           стягнення з Позивача на користь Відповідача грошові кошти в розмірі 100  000 грн відшкодування моральної шкоди.
Постановою Верховного Суду від 3 червня 2020 року постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 лютого 2020 року і рішення Господарського суду Житомирської області від 13  листопада 2019 року в справі № 906/432/19 в частині розгляду позовних вимог про визнання недійсним договору на встановлення земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року скасовано. Справу №906/432/19 у згаданій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 4, а.с. 96-101).
Ухвалою Господарського суду Житомирської області  від 6 липня 2020 року суддею місцевого  господарського суду Сікорською Н.А. прийнято справу №906/432/19 в частині розгляду позовних вимог про визнання недійсним договору на встановлення земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року до свого провадження та призначено судове засідання.
У даній справі  №906/1175/18, Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на чинність договору на встановлення земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року й просить суд визнати протиправними дії Відповідача щодо порушення умов договору земельного сервітуту саме від 28 листопада 2006 року, котрий становить предмет розгляду по справі №906/1175/18.
На переконання місцевого господарського суду,  дане й стало підставою для винесення ним ухвали від 6 квітня 2020 року про зупинення провадження в справі №906/1175/18 до вирішення пов`язаної з нею іншої справи №906/432/19 (том 4, а.с. 183-185).
Дослідивши дану справу відносно змісту позовних вимог та обставин справи котрими Позивач доводить підставність таких позовних вимог в площинні змісту та предмету позовних вимог по справі №906/432/19 (зважаючи на перебування її на розгляді в місцевому господарському суду) колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1   статті 227 Господарського процесуального кодексу України: суд зобов`язаний зупинити провадження в справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Вказана норма встановлює обов`язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.
Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.
Таким чином, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.
Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що зі справи №906/432/19 вбачається, що існує спір щодо, законності укладення та дії договору на встановлення земельного сервітуту з усіма послідуючими наслідками (державна реєстрація такого договору та користування земельною ділянкою).
При цьому апеляційний господарський суд констатує не лише неможливість саме в даній справі №906/1175/18 встановити факти щодо законності чи незаконності рішень і дій щодо укладення договору земельного сервітуту від 28 листопада 2006 року (і як наслідок користування земельною ділянкою), але й факт відсутності судового рішення щодо даних фактів (що розглядаються в справі №906/432/19).   При цьому, колегія суду наголошує на тому, що вказане питання безпосередньо впливає на оцінку підставності розгляду позовної заяви в даній справі щодо відносин з-приводу договору  на встановлення земельного сервітуту  від 28 листопада 2006 року. 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що при розгляді вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, демонтування певних споруд    не можуть бути розглянуті та досліджені обставини, з якими закон пов`язує законність укладення відповідного договору, внесення про це відповідних відомостей та  оскільки вони пов`язані з іншими правовідносинами та відповідною юрисдикцією.
В той же час, суд при розгляді даної справи, зважаючи на межі та предмет дослідження спору в даній справі, не може вийти за межі позовних вимог та здійснити самостійне дослідження обставин щодо законності та підставності   винесення органами місцевого самоврядування відповідного рішення та укладення договору на встановлення земельного сервітуту.
Суд наголошує, що метою апеляційного перегляду є перевірка законності та правильності винесення рішення, однак, способом такої перевірки є саме   розгляд справи по суті повторно, в тому числі із врахуванням нових доказів, котрі не були дослідженні в суді першої інстанції, за умови їх подання у спосіб та порядок, визначений чинним законодавством.
Саме тому, враховуючи те, що в суді першої інстанція на розгляді перебуває справа відносно усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою саме на підставі укладеного між сторонами договору на встановлення земельного сервітуту  (факт законності та дійсності укладення  якого оскаржується), колегія суду вважає неможливим розгляд справи №906/1175/18, до встановлення вказаних вище обставин.
Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Таке право виникає лише на підставі договору . 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в результаті розгляду справ №906/432/19 будуть встановлені обставини законності підстав користування чужими земельними ділянками, дійсність договорів, що     вплине на результат розгляду справи №906/1175/18, оскільки у цій справі позов подано з підстав, які безпосередньо випливають з договору земельного сервітуту, а відтак наявні підстави зупинення для цього судового провадження. Обставини у провадженні зазначених судових справ стосуються, так чи інакше, прав на земельну ділянку щодо якої   встановлені земельні сервітути   за спірними договорами, і це є такими обставинами, які потребують встановлення і можуть в подальшому вплинути на оцінку доказів у даній справі.
Відтак, зважаючи на ту обставину, що в проваджені Господарського суду Житомирської області  знаходиться справа №906/432/19, в котрій досліджуються обставини щодо підставності та дійсності укладеного між Позивачем та Відповідачем договору на встановлення земельного сервітуту, то на переконання     колегії суду, справи №906/1175/18 та №906/432/19 є взаємопов`язаними, і вирішення справи №906/432/19, зважаючи на обставини та докази, заявлені в даній справі,   матиме істотне значення для   вирішення справи  №906/1175/18.
Водночас, колегія апеляційного господарського суду звертає увагу апелянта і на той факт, що провадження в даній справі вже зупинялося до вирішення спору по справі №906/432/19 і дане судове рішення залишилося без змін апеляційним господарським судом і не було скасовано (як законне і обгрунтоване). Поновляючи провадження по справі №906/1175/18 місцевий господарський суд виходив з факту набрання законної сили судовим рішенням по справах до розгляду яких зупинялося провадження по даній справі (в тому числі і судове рішення по справі №906/432/19). Водночас, як вбачається із матеріалів справи судове рішення по справі №906/432/19 на момент розгляду місцевим господарським судом  справи №906/1175/18 (після поновлення) було  скасовано і направлено на новий розгляд. З огляду на вказане дії суду першої інстанції щодо повторного зупинення розгляду справи до вирішення спору в справі №906/432/19 є послідовними і виправденними. Дане в свою чергу спростовує заперечення Позивача, висвітлені в апеляційній скарзі.
З огляду на все вищевказане, судова колегія  вважає за необхідне зупинити провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №826/17187/17.
Дане рішення прийнято і місцевим господарським судом. З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції залишає без змін оспорювану ухвалу від 6 квітня 2020 року в даній справі.  

Що ж стосується дотримання принципу балансу інтересів сторін при даному зупиненні провадження, то колегія суддів зауважує таке.
Статтею 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено принцип рівності перед законом та судом.
Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість необхідності зупинення провадження у справі через неможливість розглянути її до вирішення іншої справи, апеляційний господарський суд звертає увагу на положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також на те, що в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.
Аналіз сталої практики Європейського суду з прав людини щодо застосування     статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.
Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати за кожен довід заявника. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і аргументів, які є важливими.
Відтак підсумовуючи усе вищезазначене в даному судовому рішенні, колегія суддів зазначає, що обставини, встановлені при вирішенні справи №906/432/19, матимуть суттєве та істотне значення для розгляду справи №906/1175/18, оскільки суттєво впливатимуть на подальший   її розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального права судом першої інстанції судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 270, 269-276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                    ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 9 липня 2020 року про зупинення провадження у справі №906/1175/18 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 9 липня 2020 року в справі №906/1175/18 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
5. Справу №906/1175/18 повернути Господарському суду Житомирської області.
Повний текст постанови виготовлено 25 червня 2020 року.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.