УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

07 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 266/2743/17
провадження № К/9901/21379/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., 
суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 11.08.2020 у справі № 266/2743/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
У 2017 році ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, у якому просив:
(і) визнати дії управління щодо не перерахунку пенсії за 3 дні праці в зоні відчуження відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними;
(іі) зобов`язати управління здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. п. 4 п. 2 та п. 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»    за три дня роботи в зоні відчуження відповідно до довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27 грудня 2000 року № 51/1/16064, довідки виданої МФ ЗАТ «Морбуд» Маріупольської філії № 311 від 17 липня 2001 року.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом 2-ої групи, 1  категорії. Він перебуває на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ в м. Маріуполі та отримує пенсію згідно з ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 23.06.2017 звернувся до УПФУ із письмовою заявою про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27.12.2000 року № 51/1/16064, довідки від 17.07.2001 року № 311, виданої МФ ЗАТ «Морбуд» Маріупольської філії. Листом від 27.06.2017 року за вих. № 99(59/2)/А-10-01-01, відповідач повідомив позивача про відмову в перерахунку пенсії.
Постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.12.2017 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Не погодившись з судовим рішенням, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 скасовано постанову Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.12.2017 та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Постановою Верховного Суду від 11.08.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі № 266/2743/17 - без змін. 
Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Верховного Суду від 11.08.2020 у справі № 266/2743/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
За правилом частини першої статті 334 КАС України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Дослідивши зміст касаційної скарги, яку подав ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
08.02.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436).
Метою і завданням вказаного закону є комплексне врегулювання питань організації діяльності Верховного Суду задля виконання останнім основного свого завдання - забезпечення єдності та сталості судової практики. Крім того, закон має на меті збалансування навантаження справами між різними юрисдикціями та сприятиме швидкому розгляду справ.
Згаданим законом, з-поміж іншого, визначено чіткі підстави для касаційного оскарження. До того ж частинами першою, другої та третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України чітко встановлено, які саме судові рішення (постанови та ухвали судів першої та апеляційної інстанцій) можуть бути предметом перегляду у касаційному порядку.
Верховний Суд бере до уваги, що предметом касаційного оскарження у цій справі є постанова суду касаційної інстанції, якою закінчено розгляд справи № 266/2743/17.
Відповідно до частини п`ятої статті 355 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.
Зазначена норма процесуального закону є імперативною, жодних винятків з неї не передбачено.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Беручи до уваги те, що у цій справі вже ухвалене судове рішення про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення, а також з огляду на те, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості оскарження до Верховного Суду судових рішень, ухвалених Верховним Судом як судом касаційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 11.08.2020 треба відмовити.
Керуючись положенням пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 11.08.2020 у справі №  266/2743/17.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб