ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5111/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 10 вересня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
           головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
           суддів:	 	Ключковича В. Ю., Парінова А.Б.	
           за участю секретаря:	 	Присяжної Д. В.	

представника позивача Сизоненко Л.Р., представника відповідача Шевченко О.С., представника третьої особи Саніної Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначено) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Міністерства юстиції України, треті особи: державний реєстратор Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженко Олексій Сергійович, товариство з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ДП "Адміністрація морських портів України" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерство юстиції України про визнання протиправним і скасування наказу від 04.03.2019 р. № 671/15; зобов`язання відповідача поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення іншого речового права - права користування (сервітуту), відомості про яку внесені на підставі рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженка О. С. від 21.01.2019 р.  індексний № 45135952.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"  відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, державним реєстратором Риженко О.С. Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, на підставі заяви позивача про припинення речового права на нерухоме майно №32182160 прийняв рішення від 21.01.2019 №45135952 про державну реєстрацію припинення іншого речового права, зокрема права користування (сервітуту) за ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв".
11 лютого 2019р. до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юсту (далі - Комісія) надійшла скарга с (вх. №4741-33-19) на рішення державного реєстратора Риженка О.С. від 21.01.2019 №45135952, в якій порушено питання про скасування даного рішення. 
Листом секретаря Комісії від 21.02.2019 №2/4741-33-19/19К позивачу направлено копію скарги і повідомлено, що дата, час і місце розгляду скарги Комісією буде опубліковано за відповідним посиланням з офіційного сайту Мін`юсту.
Позивач подав до Комісії письмові пояснення від 27.02.2019 №783/10-01-01/вих щодо скарги ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв", в якій посилався на правомірність рішення державного реєстратора.
28 лютого 2019р. на засіданні Комісії, в якому брав участь представник позивача, розглянуто скаргу ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв", за результатами чого складено вис-новок від 28.02.2019, згідно з яким Комісією рекомендовано задовольнити скаргу повністю, скасувати рішення державного реєстратора Риженка О.С. Департаменту з надання адмініс-тративних послуг Миколаївської міської ради від 21.01.2019 №45135952. 
Мін`юстом прийнято наказ від 04.03.2019 №671/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 26, пп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 12 Порядку №1128 скаргу ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" задоволено у повному обсязі; скасовано рішення державного реєстратора Риженка О.С. Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 21.01.2019 №45135952
Листом в.о. секретаря Комісії від 06.03.2019 №8/4741-33-19/19К позивачу повідомлено про прийняття даного рішення у формі наказу, копія якого додається. 
Незгода державного підприємства "Адміністрація морських портів України" із вказаним наказом Міністерства юстиції України щодо скасування реєстраціних дій обумовила звернення позивача з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої   статті 4 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Виникнення спірних правовідносин у даній справі зумовлено незгодою позивача з наказами Міністерства юстиції України від 04.03.2019 р. № 671/15 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" 
В свою чергу такі реєстраційні дії стосуються внесення змін Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення іншого речового права - права користування.  
З висловлених під час розгляду справи мотивів звернення до суду вбачається, що незаконність, на думку позивача, реєстрації таких змін пов`язана, зокрема, з неможливістю позивача користуватись та розпоряджатись власним майном, у тому числі розірвати укладений раніше договір з товариством з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв».
Тобто предметом спору у цій справі є визнання права користування на підставі договору сервітуту.
Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто, спором про право.
Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття юридичними особами права користування об`єктом нерухомого майна та можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
За змістом частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Пунктом 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Враховуючи, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вирішення цього спору в порядку господарського судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
При цьому,  статтею 239 КАС України встановлено, що суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи господарського судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої      пунктом 1      частини першої статті 238 цього Кодексу.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, помилково визначивши наявність публічно-правового спору у межах даних правовідносин.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного оцінка доводам апеляційної скарги не надавалася.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 238, 242-244, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Міністерства юстиції України, треті особи: державний реєстратор Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженко Олексій Сергійович, товариство з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року скасувати, провадження у справі за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Міністерства юстиції України, треті особи: державний реєстратор Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженко Олексій Сергійович, товариство з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - закрити. 
Роз`яснити позивачу, що зазначений спір підлягає вирішенню в порядку господарського  судочинства.
В порядку статті 239 КАС України, роз`яснити позивачу, про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                О. О. Беспалов

Суддя                                                                                            В. Ю. Ключкович

Суддя                                                                                            А.Б. Парінов 
          
(Повний текст постанови складено 10.09.2020 року)