ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 456/3596/16-а
адміністративне провадження №К/9901/29788/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу   ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року (суддя Сас С.С.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 травня  2017 року (колегія суддів: Кузьмич С.М., Гулид Р.М., Улицький В.З.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради про стягнення коштів на відшкодування шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2016 року позивач звернулась до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому з урахуванням зміни позовних вимог просила  стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради на її користь, як одинокій матері, завдану шкоди: за період з 01.04.2005  до 01.04.2007  (за 24 місяці) в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, що встановлений законом про державний бюджет України на час ухвалення рішення суду; за період з 01.04.2007  до 05.11.2008  (за 19 місяців) в розмірі 20% від прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, що встановлений законом про державний бюджет України на час ухвалення рішення суду; за період 05.11.2008  до 31.12.2015  (за 86 місяців) в розмірі 20% від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що встановлений законом про державний бюджет України на час ухвалення рішення суду; за період 01.01.2016  до ухвалення рішення суду (за відповідну кількість місяців) в розмірі 100% від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що встановлений законом про державний бюджет України на час ухвалення рішення суду.
Позов  обґрунтовано тим, що починаючи з 01.01.2016  отримує допомогу  на дитину як одинока матір в розмірі, меншому, ніж передбачено  Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», а з 01.04.2005 зовсім не отримувала відповідну допомогу протягом вказаних попередніх років.
Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року,  в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
У касаційній скарзі  позивач,  посилаючись на порушення судами попередніх   інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати  судові рішення та закрити провадження у справі.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що  вимоги щодо стягнення шкоди, заподіяної  протиправними діями  суб`єкта владних повноважень, повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства, відтак вважає  що суди помилково розглянули справу по суті в порядку адміністративного судочинства.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Ухвалою  Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2017 року   відкрито касаційне провадження за  вказаною скаргою.
Справу передано до Верховного Суду.  
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що  касаційна скарга   підлягає  задоволенню частково з таких підстав.
Судами встановлено,  що   ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради з 01.03.2003, як одержувач допомоги одинокій матері на дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» в редакції від 04.07.2002  за № 49-ІV їй призначена допомога в розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідної вікової категорії на період: з 01.01.2003  по 30.11.2018.
На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 у справі № 876/6440/16, якою зобов`язано управління розглянути подану ОСОБА_1 скаргу від 25.01.2016 щодо призначення (перерахунку) допомоги одинокій матері від 25.01.2016, заявнику призначено допомогу одинокій матері на доньку - ОСОБА_2 в розмірі: з 01.01.2016 по 30.04.2016 в розмірі 263,18 грн.; з 01.05.2016 по 30.06.2016 в розмірі 339,18 грн. 
За період з 01.07.2016 по 31.12.2016  з заявою та відповідним комплектом документів для призначення допомоги на дитину одинокій матері з урахуванням доходів з усіх джерел надходжень позивач не зверталась.
Вважаючи розмір отримуваної допомоги меншим, ніж передбачено Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», позивач звернулася з вказаним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд виходив з того, що  відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. 
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії)  адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України  адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що  позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
Положення зазначених статей збереглися і в новій редакції Кодексу адміністративного судочинства України, змінилась лише їх нумерація - відповідно ст.ст. 122, 123.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Пунктом 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751  передбачено, що допомога  на  дітей  одиноким  матерям  призначається  з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та  виплачується  щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку, а отже  чітко встановлено, що вказано допомога  виплачується щомісячно.
Отже, з відповідним позовом за  період з 2005 по 2015 роки позивач  мала можливість  звернутись   у встановлені законом строки, однак  реалізувала таке право лише 23 листопада 2016 року. Про поновлення строку звернення до суду позивач  клопотань не заявляла.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Колегія суддів зазначає, що незнання  про порушення своїх прав через байдужість або небажання  не може бути поважними  причинами пропуску строку звернення до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України  суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України  суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відтак, зважаючи, що з позовом позивач звернулася 23 листопада 2016 року, а спірна допомога має щомісячний характер, позовні вимоги з квітня 2005 року по травень 2016 року підлягають залишенню без розгляду  із скасуванням судових рішень в цій частині.
Стосовно позовних вимог за період з травня  2016 року по дату ухвалення судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» №  2811-XII в редакції від 24.12.2015 № 911-VIII допомога  на  дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері  (батьку)  у  разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком  до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах  I-IV  рівнів  акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних  закладів,  але  не  довше  ніж  до  досягнення ними 23 років),   надається   у  розмірі,  що  дорівнює  різниці  між  100 відсотками  прожиткового  мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.
Середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги( абз. 6 ст. 2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»).
Прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення ( абз. 5 ст. 2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»).
Згідно п. 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001  № 1751 середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи та декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Також цим пунктом визначається перелік осіб, що входять до складу сім`ї особи, що звертається за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям.
Види доходів які враховуються до сукупного доходу сімей (одержувачів) соціальної допомоги передбачено в п.5 цієї Методики.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що допомога на дітей одиноким матерям з врахуванням доходів призначається виключно на підставі особистого звернення до управління з заявою та відповідним комплектом документів.
Водночас судами встановлено, що з 01.04.2005 до 01.01.2016, позивач не зверталась до управління з заявою та відповідним комплектом документів для призначення допомоги на дитину одинокій матері з урахуванням доходів з усіх джерел надходжень.
Відповідно до постанови КМУ № 1181 від 25.12.2015  громадянам, які отримували допомогу на дітей одиноким матерям у 2015 році і період виплати припадає на 2016 рік, виплата допомоги з врахуванням підвищеного розміру продовжується до закінчення періоду виплати допомоги без їх звернення до управління соціального захисту населення. Особам, які отримували допомогу у гарантованому розмірі 30% прожиткового мінімуму (без врахування доходу сім`ї) надано право на отримання зазначеної допомоги з січня 2016 року, за умови звернення до органу соціального захисту населення у період з січня по березень 2016 року.
Оскільки, позивач до 01.01.2016  отримувала допомогу в мінімальному розмірі без врахування доходів, а враховуючи зазначені зміни до чинного законодавства, допомога одиноким матерям в мінімальному розмірі з 01.01.2016  припинена, то для продовження виплати допомоги позивачці необхідно було звернутись в управління з заявою і декларацією про доходи та майновий стан з січня 2016 року.
В подальшому на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 призначено допомогу  з 01.01.2016  по 30.04.2016  в розмірі 263,18 грн; з 01.05.2016 по 30.06.2016  в розмірі 339,18 грн.
За період з 01.07.2016 по 31.12.2016  з заявою та відповідним комплектом документів для призначення допомоги на дитину одинокій матері з урахуванням доходів з усіх джерел надходжень позивач не зверталась.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що  у спірний період  позивач правомірно отримувала допомогу на дитину як одинока матір у розмірі, встановленому Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та обчисленому без врахування сукупного доходу сім`ї, а тому позов задоволенню не підлягає.
Стосовно доводів касаційної скарги, що суди помилково розглянули  вказану справу в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України  вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Проте незважаючи, що позивач  формулює позовні вимоги як стягнення шкоди, заподіяної Управлінням праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради  при виплаті допомоги на дітей як  одинокій матері, кінцевою метою є отримання  вказаної допомоги у розмірі, що встановлений Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з врахуванням сукупного доходу сім`ї.
Для  встановлення наявності та в подальшому відшкодування  шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, обов`язковою передумовою повинне бути встановлення протиправності дій відповідного суб`єкта, що спричинили завданню шкоди.
Відтак, враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів  вважає, що суди вірно розглянули їх в порядку адміністративного судочинства, так як спір  фізичної особи  з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення та  перерахунку державної допомоги. 
Отже, судові рішення підлягають скасуванню із залишенням без розгляду позовних вимог за період з 01 квітня 2005 року по   22 травня  2016 року, в решті судові рішення підлягають залишенню без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356 КАС України, Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 травня  2017 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з  01 квітня 2005 року по 22 травня  2016 року.
Позовну заяву  в частині позовних вимог за період з  01 квітня 2005 року по  22 травня  2016 року залишити без розгляду.
В решті судові рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                 А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                   Л.Л. Мороз

                                                                                                                      А.І. Рибачук