УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року
м. Київ
справа № 05-4202к03
провадження № 51-2427зно20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами.
Суть питання
За вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2003 року   ОСОБА_5 засуджено до покарання: за пунктами «а», «г», «і» ст. 93 Кримінального кодексу України у редакції 1960 року(далі – КК України1960 року) у виді довічного позбавлення волі; за ч. 3 ст. 142 цього ж Кодексу у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено     ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. 
Ухвалою Верховного Суду України від 18 грудня 2003 року вирок апеляційного суду залишено без змін. 
Засуджений   ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить переглянути вищевказану ухвалу Верховного Суду України стосовно нього за нововиявленими обставинами.
На обґрунтування своїх вимог він зазначав про те, що розгляд справи Верховним Судом України за його касаційною скаргою проводився незаконним складом суду, оскільки суддями, які входили до складу колегії, не було складено присягу судді, і ця обставина, на його думку, тягне за собою обов`язкове скасування судових рішень стосовно нього. Також засуджений, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини «Ніколаєнко проти України» від 15 листопада 2012 року (заява № 39994/06) та «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року (заява № 36650/03), як на ще одну підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначав про те, що розгляд справи Верховним Судом України за його касаційною скаргою проводився без участі захисника, чим вважає було порушено його право на захист.  
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року заяву  ОСОБА_4  було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 462 КПК України і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також йому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, його заява буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений  ОСОБА_4  повторно звернувся до суду касаційної інстанції із заявою, в якій наводить аналогічні доводи його попередній заяві.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 462 КПК України визначені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Залишаючи заяву засудженого без руху, Верховний Суд в ухвалі від 20 травня 2020 року встановив, що вона подана без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, згідно з якими у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Верховний Суд зауважив на тому, що заява  ОСОБА_4  не містила обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік, яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України. При цьому зазначалось про те, що засуджений не навів доводів, стосовно того, що зазначені ним обставини не були відомі Верховному Суду України при постановлені ухвали стосовно нього.
Перевіривши повторно подану заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 указані в ухвалі від 20 травня 2020 року недоліки не усунув, вимог ст. 462 КПК України знову не дотримався.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Порядок провадження за нововиявленими обставинами передбачено главою 34 КПК України.
Нововиявлені обставини – це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, юридичні факти, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.  
Виходячи з системного аналізу змісту глави 34 КПК України у сукупності із загальними засадами кримінального провадження перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним. 
Вичерпний перелік обставин, які можуть бити визнані нововиявленими, зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України.
Однак ОСОБА_4 , при повторному зверненні до Верховного Суду, в порушення наведеним вимогам закону, в своїй заяві так і не навів обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, а його посилання на вищевказані рішення Європейського суду з прав людини, як на таку обставину, Верховний Суд вважає безпідставним, з огляду на положення ч. 2 ст. 459 КПК України.
Також у своїй заяві засуджений, як на нововиявлені обставини, посилається на те, що судді Верховного Суду України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не приймали присягу на вірність незалежній державі Україна, але при цьому повторно не наводить жодних мотивів, яким саме чином ця обставина вплинула на законність, обґрунтованість та правильність прийнятого судового рішення, з огляду на п. 12 розділу XI «Перехідні положення» Конституції України 1996 року, яким визначено, що судді всіх судів в Україні, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який їх обрано чи призначеною.
Згідно із ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху. 
Враховуючи викладене, оскільки засуджений  ОСОБА_4  не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишену без руху, Верховний Суд на підставі ч. 3 ст. 464, п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути його заяву з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 грудня 2003 року за нововиявленими обставинами, з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                   ОСОБА_3