П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1797/19	
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Осіпова Ю.В.,
суддів –  Скрипченка В.О., Танасогло Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення – 18.06.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
26.03.2019року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Малиновського ОУ ПФУ в м. Одесі, в якому просив суд зобов`язати відповідача здійснити йому виплату пенсії з жовтня 2017 року відповідно до рішення - протоколу №17346 від 17.10.2014 року, яким йому призначено пенсію у розмірі 5055 грн., виплативши одним платежем відповідну різницю недосплаченої пенсії в сумі 2901 грн. за кожен місяць з вказаної дати.  
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що йому щомісячно виплачувалась пенсія лише у розмірі 2154 грн., а не в розмірі раніше призначеної в сумі 5055 грн., що в свою чергу є порушенням чинного законодавства, оскільки Закон зворотної сили не має.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, Гончар І.А. 19.08.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач – ОСОБА_1 06.09.2018 року звернувся до Малиновського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі з заявою про перерахування пенсії, в якій просив здійснити перерахунок виплачуваної йому пенсії, починаючи з жовтня 2017 року, відповідно до розміру пенсії, встановленої при її призначенні, а саме 5055 грн. на місяць, виплативши відповідну різницю не виплаченої пенсії в сумі 2901 грн. за кожен місяць з вказаної дата, а у разі відмови в перерахунку надати детальне роз`яснення про порядок обчислення виплачуваної йому пенсії з посиланням на відповідні статті нормативних актів, якими керується Пенсійний фонд, та про причини, з яких позивачу не виплачується раніше призначена пенсія у повному обсязі.
19.09.2018 року відповідач своїм листом №29/Г-Веб повідомив позивача, що виплачувати пенсію в розмірі, як обчислена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у нього законні підстави відсутні, оскільки йому (позивачу) була призначена пенсія за вислугу років, що розрахована відповідно до Закону України «Про прокуратуру», розмір призначеної пенсії складає 5055,19 грн., а ч.15 ст.86 зазначеного Закону передбачено, що у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також у вказаному листі відповідач зазначив, що після звільнення позивача з роботи виплата пенсії відповідно цього закону поновлюється, однак, оскільки на теперішній час, позивач працює на посаді, з якої призначена пенсія, то йому виплачується пенсія розрахована відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При наявності страхового стажу 22 роки 05 місяців розмір пенсії позивача, розрахований із заробітку 9756,76 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітку з 01.07.2000 по 27.09.2013р. - 2,59185), складає 2154,59 грн.
Не погоджуючись з такими діями, бездіяльністю та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності п/вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірного рішення відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII.
Як вбачається з приписів п.2 ст.12 Закону України №213-VIII, останніми внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме абз.2 ч.1 ст.47 замінено п`ятьма абзацами у відповідності до яких тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року:
- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;
- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.
З 01.01.2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.
Також, приписами п.4 ст.22 Закону України №1774-VIII внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого у ч.1 ст.47 абз.1 викладено в іншій редакції та зазначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Окрім того в абзаці 2 зазначеної статті слова і цифри «у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року» замінити словами і цифрами «по 31.12.2017 року».
Далі, п.22 ст.19 Закону України №2148-VIII внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у ч.1 ст.47 в абзаці другому цифри і слово « 31 грудня» замінити цифрами і словом « 30 вересня».
Таким чином, відповідно, відповідно до ч.1 ст.47 Закону України №1058-IV, тимчасово, по 30.09.2017 року особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.
Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.
Згідно з п. 13-1 Розділу XV Закону №1058-IV з 01.10.2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.
Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.
Виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», з 01.10.2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами.
Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, відповідно до протоколу №17346 від 17.10.2014 року, Управлінням ПФУ в Малиновському районі м. Одеси позивачу з 27.09.2013 року була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% заробітної плати, т.б. в розмірі 5055,19 грн., (під час дії Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII).
Разом з тим, з 01.10.2017 року виплату пенсії позивачу, як пенсіонеру, працюючому  на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», поновлено у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, а саме в розмірі - 2154,59 грн.
Так, як видно з матеріалів справи, позивач зазначає, що йому має виплачуватись пенсія, яка була призначена відповідно до протоколу №17346 від 17.10.2014 року саме в сумі 5055,19 грн., у зв`язку з чим, виплачувана пенсія підлягає перерахуванню з доплатою суми коштів, які не були виплачені протягом спірного терміну.
Проте, судова колегія, уважно дослідивши матеріали справи зазначає, що суть спірних правовідносин полягає у розмірі пенсії, яка виплачується позивачу з 01.10.2017 року.
А як вбачається з п.13-1 Розділу XV Закону України №1058-IV, з 01.10.2017 року пенсії виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України №1058-IV, за наявності таких умов у їх сукупності:
- пенсії призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). (Зазначений Закон набрав чинності 01.10.2011 року, т.б. пенсія позивача призначена після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»);
- пенсії призначені на умовах законів України, зокрема, «Про прокуратуру». (позивачу, в свою чергу, пенсія призначена на умовах Закону України «Про прокуратуру». При цьому п.13-1 Розділу XV Закону №1058-IV не конкретизовано реквізити Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 року №1789-XII чи від 14.10.2014 року №1697-VII), а отже наведена умова стосується обох зазначених законів України «Про прокуратуру», а не лише Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, як помилково вважає позивач)
- у період роботи на посадах та на умовах, передбачених законами України, зокрема, «Про прокуратуру». (як вбачається з матеріалів справи, позивач на 01.10.2017 року та станом на виникнення спірних правовідносин працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII.) 
Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, про наявність усіх передбачених п.13-1 Розділу XV Закону України №1058-IV умов у їх сукупності для виплати позивачу пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України №1058-IV, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
До того ж, слід також звернути увагу й на те, що вищенаведена законодавча норма досі  не скасована, не зупинена і її не визнано неконституційною.
Також, судова колегія вважає за необхідне додатково зазначити й про те, що на позивача, як посадової особи органу прокуратури, який працює на посаді та умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», поширюються положення Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії у період служби в органах прокуратури.
Так, згідно з п.13-1 Розділу XV Закону України №1058-IV, виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», поновлюється після звільнення з роботи.
Аналогічна правова позиція з даного спірного питання викладена і Верховним Судом, зокрема, у своїй постанові від 12.04.2018 року по справі №520/16048/16-а.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови виготовлено 09.07.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                         В.О. Скрипченко 

                                                                                    Т.М. Танасогло