ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року	Львів	Справа № 460/3102/19 пров. № А/857/4288/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                Большакової О.О., Гінди О.М.
за участі секретаря судового засідання         Кітраль Х.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року (суддя - Жуковська Л.А., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди та коштів згідно довідки - розрахунку,-

                                                         ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 в листопаді 2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив: визнати неправомірним та скасувати Наказ Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; скасувати Наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.09.2019 №311; скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.10.2019 №240; поновити ОСОБА_1 на посаді та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу; зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України врахувати час вимушеного прогулу, в строк вислуги років позивача в Збройних Силах України та в строк дії контракту на проходження служби; стягнути з Командування Сухопутних військ Збройних Сил України моральну шкоду в сумі 25000 грн.; стягнути з Командування Сухопутних військ Збройних Сил України грошові кошти на утримання вартості предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився у розмірі 1848,22 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що притягнення до дисциплінарної відповідальності за одним лише фактом початку кримінального провадження (щодо позивача) є неправомірним. На дату винесення спірних наказів вини позивача у злочині не було доведено, тому немає підстав твердити, що своїми діями (які водночас слугували підставою для початку кримінального провадження) він порушив службову дисципліну.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі №460/3102/19 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Наказ Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Визнано протиправним та скасовано пункт 3 Наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.09.2019 №311. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 Наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.10.2019 №240. Поновлено ОСОБА_1 на посаді командира взводу зв`язку – начальника апаратної роти зв`язку батальйону зв`язку 55 окремого полку зв`язку, з 21.09.2019. Стягнуто з командування Сухопутних військ Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 21.09.2019 по 28.02.2020 включно в розмірі 58973,19 грн. Зобов`язано Командування Сухопутних військ Збройних Сил України врахувати ОСОБА_1 час вимушеного прогулу, з 21.09.2019 по 28.02.2020, в строк вислуги років в Збройних Силах України та в строк дії контракту на проходження служби. Стягнуто з командування Сухопутних військ Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 грошові кошти на утримання вартості предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився у розмірі 1848,22 грн. Стягнуто з командування Сухопутних військ Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень командування Сухопутних військ Збройних Сил України (Військової частини НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1666,66 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1666,66 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1666,66 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернено до негайного виконання.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржила Військова частина НОМЕР_1 , яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що дії відповідача відбувались у відповідності з розпорядження начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Сухопутних військ України, яким визначено Алгоритм роботи посадових осіб у разі вчинення корупційних правопорушень пов`язаних з прийняттям пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди. Відповідач наголошує, що на 25.09.2019 на його адресу надійшов Наказ Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», згідно якого на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «позбавлення військового звання», що у відповідності до вимог «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі – Положення №1153/2008) стало підставою для його подальшого звільнення.  
Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 15.09.2018 між Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України генерала армії України Полторака С.Т. та ОСОБА_1 , молодшим лейтенантом, командиром взводу зв`язку начальником апаратної центру інформаційних систем польового вузла зв`язку 55 окремого полку зв`язку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 5 (п`ять) років.
Надалі, з матеріалів справи встановлено та сторонами не заперечувалося, що 14.01.2020 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження №42019180000000002 за ознаками вчинення позивачем злочину передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
Командиром Військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_2 18.02.2019 винесено для командира Військової частини НОМЕР_1 подання «Про усунення порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в діяльності посадових осіб Військової частини НОМЕР_3 , причин та умов, що їм сприяли». Даним поданням запропоновано, зокрема, вирішити питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , після завершення у встановленому порядку досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.02.2019 №109 «Про призначення службового розслідування» наказано провести службове розслідування з метою встановлення причин та умов вчинення корупційного злочину, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 .
В ході проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовець Військової частини НОМЕР_3 молодший лейтенант ОСОБА_1 був затриманий 11.02.2019 працівниками поліції, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за частиною третьою статті 368 КК України (досудове розслідування кримінального провадження від 14.01.2019 №42019180000000002). Також під час проведення службового розслідування було встановлено, що станом на дату завершення службового розслідування відносно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 триває досудове розслідування і вину військовослужбовця, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, не доведено. Вказані обставини підтверджуються Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 18.03.2018 №177 «Про результати службового розслідування». Також даним наказом завершено службове розслідування, призначене відповідно до Наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.02.2019 №109 «Про призначення службового розслідування». 
Рішення щодо подальшого військової служби військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 наказано прийняти по завершенню досудового розслідування кримінального провадження від 14.01.2019 №42019180000000002 та прийняття рішення судом.
Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 21.03.2019 №501/23/92 надіслано для опрацювання командиру Військової частини НОМЕР_3 витяг з Наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 18.03.2018 №177 «Про результати службового розслідування».
Відповідно до витягу з Наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 30.03.2019 №86 наказано відповідно до пункту 13 статті 116 Положення №1153/2008 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу зв`язку начальника апаратної роти зв`язку батальйону зв`язку 55 окремого полку зв`язку увільнити від займаної посади і зарахувати у розпорядження Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України та утримувати у списках особового складу 55 окремого полку зв`язку.
Вказані обставини підтверджуються витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.04.2019 №78. Даним наказом також наказано утримувати позивача поза штатом Військової частини НОМЕР_3 . Підставою для видачі вказаного наказу був витяг з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.03.2019 №86.
Відповідно до розпорядження Військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2019 №116/9/кц/ НОМЕР_5 командиру Військової частини НОМЕР_1 наказано до 02.08.2019 відпрацювати відповідні клопотання та документи про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання», відрядити працівників до Військової частини НОМЕР_2 для відпрацювання встановлених документів, зокрема, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 командира взводу зв`язку начальника апаратної роти зв`язку батальйону зв`язку Військової частини НОМЕР_3 .
Військова частина НОМЕР_1 розпорядженням від 01.08.2019 №501/5/4/166, з метою виконання вимог телеграми командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31.07.2019 №116/9/кц/ НОМЕР_5 просила командира Військової частини НОМЕР_3 підготувати повний комплект документів та проект наказу при притягнення дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання» на військовослужбовців, які скоїли корупційне правопорушення, а саме на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 командира взводу зв`язку начальника апаратної роти зв`язку батальйону зв`язку Військової частини НОМЕР_3 .
Зі змісту розпорядження Військової частини НОМЕР_2 від 06.08.2019 №116/9/КЦ/10676 вбачається, що у командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України проводиться робота згідно Алгоритму прийняття та реалізації кадрових рішень щодо офіцерів, які скоїли правопорушення та були затримані за підозрою в отриманні неправомірної вигоди. Також вказано про те, що розпорядженням Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31.07.2019 №116/9/кц/10298 було визначено термін до 02.08.2019 відпрацювати клопотання та документи про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання» на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 . Враховуючи, що станом на 06.08.2019 документи щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності не відпрацьовані наказано провести доопрацювання службових розслідувань згідно вимог «Порядку проведення службових розслідувань у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі – Порядок №608) та по закінченню службового розслідування в найкоротші терміни відпрацювати клопотання про накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання». Також зобов`язано про проведену роботу доповісти до 10.08.2019.
Військовою частиною НОМЕР_2 27.08.2019 винесено розпорядження №116/9/КЦ/11567, відповідно до якого командиру Військової частини НОМЕР_1 наказано надати до 12.08 до 12:00 год. матеріали щодо накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання» на позивача та відрядити представників до Військової частини НОМЕР_2 для відпрацювання проекту наказу про накладення дисциплінарного стягнення.
ТВО командира Військової частини НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_3 28.08.2019 звернувся до Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з клопотанням №1597, зі змісту якого вбачається, що на виконання вимог Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.08.2019 №501/5/4/166, розпоряджень Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31.07.2019 №116/9/кц/ НОМЕР_5 ; 06.08.2019 №116/9/кц/ НОМЕР_6 ; та від 27.08.2019 №116/9/кц/ НОМЕР_7 відповідно до статті 68 пункту «ж» та статті 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир Військової частини НОМЕР_3 клопоче про накладення на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення –«позбавлення військового звання».
Військова частина НОМЕР_2 розпорядженням від 06.09.2019 №116/2/4/ НОМЕР_8 , з метою забезпечення неухильного виконання вимог розпоряджень та виправлення стану справ та недопущення подібних випадків в подальшому, зобов`язала Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вжити заходи передбачені Алгоритмом роботи посадових осіб у разі вчинення корупційних правопорушень пов`язаних з прийняттям пропозиції, обіцянки та одержанням неправомірної вимоги щодо молодшого лейтенанта ОСОБА_1 в термін до 11.09.2019 провести службове розслідування щодо наявності у молодшого лейтенанта фактів невиконання (неналежне виконання) своїх обов`язків чи порушення військової дисципліни.
В подальшому, розпорядженням Військової частини НОМЕР_2 від 17.09.2019 №116/9/кц/ НОМЕР_9 , з метою доведення до логічного завершення притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказано Командувачу військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у взаємодії з начальником військ зв`язку та інформаційних систем заступником начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України до 18.09.2019 організувати доопрацювання матеріалів службового розслідування та направити представників управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до командування Сухопутних військ Збройних Сил України для опрацювання та погодження проекту наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України про накладення дисциплінарного стягнення «позбавлення військового звання» на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .
Відтак, за порушення вимог статтей 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до пункту «ж» статті 68 та статті 74 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » накладено дисциплінарне стягнення – «позбавлення військового звання».
Військова частина НОМЕР_1 на адресу командира Військової частини НОМЕР_3 направила Наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554. 
Розпорядженням від 25.09.2019 №501/5/4/210 Військова частина НОМЕР_1 вимагала у термін до 27.09.2019 надати до управління персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 службові матеріали на звільнення з військової служби колишнього молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .
Надалі, Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.09.2019 №311 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «є» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 20.09.2019.
Водночас, Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.10.2019 №240 колишнього молодшого лейтенанта ОСОБА_1 з 20.10.2019 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 
Вважаючи Наказ Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», Наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.09.2019 №311 та Наказ командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.10.2019 №240 протиправними, позивач звернуся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та винесення оскаржуваних наказів було вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, вина у вчиненні якого не встановлена відповідним вироком суду, який набрав законної сили, оскільки на час ухвалення рішення суду в даній справі, у кримінальному провадженні №42019180000000002 триває судовий розгляд і кінцеве рішення не прийняте. У сукупності викладених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідачів були передчасними, а отже й протиправним на час їх прийняття. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність поновлення позивача на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зобов`язання командування Сухопутних військ Збройних Сил України врахувати час вимушеного прогулу в строк вислуги років позивача в Збройних Силах України та в строк дії контракту. Також суд першої інстанції врахував, що позивачем частково доведено в чому проявились наслідки моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, та оцінив моральні страждання позивача в 5000 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону №2232-XII).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Відповідно до частини шостої статті 2 Закону №2232-XII одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб офіцерського складу.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 4 Положення №1153/2008 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (пункт 5, 6 Положення №1153/2008).
Згідно з пунктом 15 Положення №1153/2008 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються, зокрема, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.
Преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Силах України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) закріплено, що цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, установлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися  Конституції  та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з  Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Статтею 68 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України встановлено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України.
Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статутуЗбройних Силах України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.   Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України).
З аналізу наведених норм слідує, що призначення службового розслідування є правом командира і проводиться з метою виявлення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення. Водночас, у випадку вчинення військовослужбовцем корупційного правопорушення службове розслідування призначається у всіх випадках. Результати такого службового розслідування повинні враховуватись командиром при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Разом з тим, з аналізу статей 1-2 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України випливає, що підставою для дисциплінарної відповідальності військовослужбовців є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання  Конституції  і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги.
У спірних правовідносинах підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність слугував висновок відповідача про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.
Як встановлено з матеріалів справи, 14.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42019180000000002 внесено відомості щодо кримінального провадження за ознаками вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. 
Судом також встановлено, що було змінено правову кваліфікацію правопорушення на частину другу статті 369-2 КК України, що підтверджується обвинувальним актом у кримінальному провадженні №42019180000000002, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.01.2019 про обвинувачення, затверджене прокурором 31.05.2019.
Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.02.2019 №109 «Про призначення службового розслідування» наказано провести службове розслідування з метою встановлення причин та умов вчинення корупційного злочину, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 .
У ході проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовець Військової частини НОМЕР_3 молодший лейтенант ОСОБА_1 був затриманий 11.02.2019 працівниками поліції, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за частиною третьою статті 368 КК України (досудове розслідування кримінального провадження від 14.01.2019 №42019180000000002). Також під час проведення службового розслідування було встановлено, що станом на дату завершення службового розслідування відносно позивача триває досудове розслідування і вину військовослужбовця, у скоєнні кримінального не доведено. 
Вказані обставини підтверджуються Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 18.03.2018 №177 «Про результати службового розслідування».
Відповідно до даного наказу службове розслідування, призначене відповідно до Наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21.02.2019 №109 «Про призначення службового розслідування», було завершено.
Рішення щодо подальшого військової служби військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 наказано прийняти по завершенню досудового розслідування кримінального провадження від 14.01.2019 №42019180000000002 та прийняття рішення судом.
Отже, у ході проведення службового розслідування було встановлено, що станом 21.02.2019 щодо молодшого лейтенанта ОСОБА_1 триває досудове розслідування і вину військовослужбовця, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 КК України не доведено.
При цьому, за результатами службового розслідування висновок щодо встановлення факту дисциплінарного порушення з боку позивача не робився.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, апеляційний суд зазначає наступне.
З аналізу норм Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вбачається, що вирішальним при накладенні дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовцем є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, попередня поведінка порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків, а однією із обставин, які потрібно довести при здійсненні дисциплінарного проступку є вина особи в невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього обов`язків.
Крім того, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Адміністративний суд у в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності правової кваліфікації чи інших аспектів відповідного кримінального провадження чи справи про адміністративне правопорушення.
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: 
- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; 
- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; 
- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; 
- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №816/1841/17.
Слід зазначити, що дисциплінарна відповідальність є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясування складу дисциплінарного проступку в її діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ті самі дії особи-поліцейського отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали чи можуть настати для такої особи.
Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №802/2004/17-а.
В аспекті спірних правовідносин апеляційний суд зазначає, що матеріали кримінального провадження не можуть бути самостійним доказом учинення позивачем дисциплінарного проступку.
З`ясування обставин, які були приводом для службового розслідування не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що одне і те саме протиправне діяння може бути підставою для різних видів відповідальності, зокрема дисциплінарної, адміністративної, кримінальної, кожен з яких має самостійний характер і вимагає доведення характерних саме для цього виду відповідальності обставин.
Так, підставою для дисциплінарної відповідальності є невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або висновку службового розслідування, незалежно від того, яку кваліфікацію ті самі діяння військовослужбовця отримали в межах кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали чи можуть настати для такої особи.
Як слідує з матеріалів розглядуваної справи, притягаючи до дисциплінарної відповідальності позивача, відповідач обмежився лише констатацією факту вчинення позивачем кримінального правопорушення, як це було викладено в повідомленні органів поліції, яке в подальшому було змінено. Водночас об`єктивна сторона, причини та умови вчинення дисциплінарного проступку відповідачем не встановлювалися.
Будь-яких доказів особистої недисциплінованості позивача, порушення останнім вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинення порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства відповідачем не наведено.
Фактично відповідачем зазначено фабулу справи про кримінальне правопорушення, однак без здійснення обґрунтованого аналізу неправомірності дій позивача.
Водночас самостійно доведених фактів, які б підтверджували порушення позивачем службової дисципліни службовим розслідуванням встановлено не було.
Наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності повинен, містити обставини вчинення допущеного військовослужбовцем проступку, підстави прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення, який застосовується до порушника, з урахуванням передбачених у Дисциплінарному статуті Збройних Сил України обставин.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2020 року у справі №803/494/17.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.
В оскаржуваному Наказі Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» не вказано яким саме чином позивач порушив статті 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не зазначено мотивування причин обрання саме такого виду (ступеню) відповідальності.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування Наказу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Крім того, оскаржуваний Наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.09.2019 №311 винесено на підставі Наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», а оскаржуваний Наказ командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.10.2019 №240 на підставі витягу з наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.09.2019 №311. Таким чином, оскаржувані накази є похідними один від одного.
Так, як судом встановлено, що Наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є протиправним та підлягає скасуванню, то відповідно й прийняті на його підставі Накази Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.09.2019 №311 та відповідно Наказ Командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.10.2019 №240 також є протиправними та підлягають скасуванню, як похідні.
Враховуючи, що Наказ командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.10.2019 №240 є протиправним, то вимога позивача про стягнення з командування Сухопутних військ Збройних Сил України грошових коштів згідно довідки розрахунку від 01.10.2019 №472 на утримання вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися розмірі 1848,22 грн., також підлягає задоволенню.
Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
У відповідності до частини третьої статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно з абзацом 4 пункту 34 Положення №1153/2008 контракт припиняється (розривається) у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України).
Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Абзацом 2 частини другої статті 8 Закону №2011-XIІ передбачено, що у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад.
Відповідно до пункту 232 Положення №1153/2008 у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. Наказ видається на підставі копії рішення суду, матеріалів службового розслідування та копії наказу, виданого відповідним командиром (начальником), про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному звільненні військовослужбовця.
З аналізу наведених норм, апеляційним судом встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу. У разі незаконного звільнення військовослужбовець підлягає поновленню на посаді, яку він обіймав до звільнення чи рівнозначній посаді, у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.
Відтак колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, який вказав, що оскільки Наказ Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 27.09.2019 №311 визнано судом протиправним, то належним способом захисту порушених прав позивача буде поновлення його на посаді, на якій він перебував до звільнення командира взводу зв`язку начальника апаратної роти зв`язку батальйону зв`язку 55 окремого полку зв`язку, з 21.09.2019. Так, як вказаним наказом позивача з 20.09.2019 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України, то з 21.09.2019 у позивача почався вимушений прогул.
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі – Порядок №100). Вказаною постановою визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до пункту 8 розділу 4 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до довідки про доходи позивача заробітна плата за липень 2019 року складає 9654,18 грн., за серпень 13722,99 грн. (липень та серпень 2019 року - останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню позивача).
Середньоденний заробіток позивача складає 531,29 грн. (з розрахунку: 23377,17грн. (9654,18грн.+13722,99грн.) : 44 (кількість робочих днів з 01.07.2019 по 31.08.2019).
Період вимушеного прогулу позивача обраховується в робочих днях, починаючи з першого робочого дня після звільнення - 23.09.2019 (оскільки, 21.09.2019 та 22.09.2019 є вихідними дням) та по день постановлення рішення суду. Кількість робочих дні за період з 21.09.2019 по день постановлення рішення судом (28.02.2020) становить 111. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 58973,19 грн. (з розрахунку 531,29 х 111).
Крім того, відповідно до пункту 231 Положення №1153/2008 у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
Оскільки, позивача було незаконно звільнено з військовою служби, то період з 21.09.2019 (дата наступна за днем виключення позивача зі списків особового складу Збройних Сил України) по 28.02.2020 (дата прийняття судом рішенням про поновлення позивача на військовій службі) підлягає для зарахування до вислуги років в Збройних Силах України та в строк дії контракту.
Щодо стягнення з командування Сухопутних військ Збройних Сил України моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з статтею 17 Закону №2011-XIІ відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В обґрунтування стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що у зв`язку з прийняттям Наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.09.2019 №554 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відбувався постійний тиск на командування Військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 , що відбивалося на його подальшому проходженні військової служби. Вважає, що прийняття даного наказу було наслідком розлучення з дружиною, що вплинуло на спілкування з сином. Також вказує про те, що його було позбавлено військового звання, що принижує його честь і гідність, як офіцера Збройних Сил України.
З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем частково доведено в чому проявились наслідки моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 грн.
Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.
Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. 
Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено. 
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.  
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
В іншій частині - щодо відмови в задоволенні адміністративного позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Керуючись частиною третьою статті 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. М. Гінда  	
Повне судове рішення складено 24 вересня 2020 року.