П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/848/18-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Анісімов Олег Валерійович  
Суддя-доповідач -  Кузьменко Л.В.   
30 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьменко Л.В. 
суддів:  Франовської К.С.  Совгири Д. І. , 
секретаря судового засідання :Чорнокнижника О.В.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року  (ухвалу постановлено суддею Анісімовим О.В. 23 квітня 2020 року в м.Чернівці в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Галини Миколаївни, Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування пунктів акту та рішення, 
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2018 року до Чернівецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до заступника начальника управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Галини Миколаївни, Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування пунктів рішень та рішення. 
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі № 824/848/18-а позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову уповноваженої посадової особи Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/076 від 16.05.2018 р. Визнано протиправною та скасовано постанову уповноваженої посадової особи Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/077 від 16.05.2018 р. Стягнуто на користь ОСОБА_1  за рахунок  бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області судовий збір у розмірі 1821,71 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року по справі №824/848/18-а апеляційну скаргу управління Держпраці у Чернівецькій області залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року - без змін.
15.04.2020 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового рішення у справі № 824/848/18-а, в якій просив:
- допустити поворот виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року в адміністративній справі № 824/848/18-а, а саме: стягнути з Управління Держпраці у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 суму штрафу у розмірі 37230 гривень, яку з нього 16.11.2018 року було стягнуто на розрахунковий рахунок 31119106700101 ГУ ДКСУ отримувач Управління Держпраці (номер платіжного доручення 3550 дата перерахування 21.11.2018 року);
- стягнути з Кельменецького районного відділення Державної виконавчої служби Південо-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1  витрати виконавчого провадження №56932724, а саме: витрати виконавчого провадження у розмірі 94,30 грн. (номер платіжного доручення 3552 від 19.11.2018 року); виконавчий збір у розмірі 3723, 00 грн. (номер платіжного доручення 3551 від 19.11.2018 року; витрати виконавчого провадження у розмірі 69,00 грн. (Виконавче провадження. Користування АСВП (депозитний), номер платіжного доручення 3552 від 19.11.2018 року).
- стягнути з Управління Держпраці у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 суму штрафу у розмірі 792,00 грн., яку з нього 16.11.2018 року було стягнуто на розрахунковий рахунок 31119106700101 ГУ ДКСУ отримувач Управління Держпраці (номер платіжного доручення № 3547 від 19.11.2018 року; дата перерахування 21.11.2018 року);
- стягнути з Кельменецького районного відділення Державної виконавчої служби Південо-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 витрати виконавчого провадження №56932826, а саме: витрати виконавчого провадження у розмірі 94,30 грн. (номер платіжного доручення 3549 від 19.11.2018 року); виконавчий збір у розмірі 79,20 грн.( номер платіжного доручення 3548 від 19.11.2018 року); витрати виконавчого провадження у розмірі 69,00 грн. (Виконавче провадження. Користування АСВП (депозитний), номер платіжного доручення 3549 від 19.11.2018 року).
Заява обґрунтована тим, що з ОСОБА_1 виконавчою службою у рамках виконавчого провадження №56932724 щодо примусового виконання постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/077 від 16.05.2018 р. стягнуто суму штрафу у розмірі 37230,00 грн. У свою чергу, в рамках виконавчого провадження №56932826 щодо примусового виконання постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/076 від 16.05.2018 р. стягнуто штраф у розмірі 792,00 грн. Окрім цього, ОСОБА_1 понесено витрати виконавчого провадження.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року в задоволенні заяви позивача про поворот виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року в адміністративній справі №824/848/18-а відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення про задоволення заяви  про поворот виконання судового рішення та допустити поворот виконання рішення у справі № 824/848/18-а.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника-позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Управлінням Держпраці у Чернівецькій області звернено до примусового виконання постанову №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/076 від 16.05.2018 р. про накладення уповноваженими посадовими особи Управління Держпраці у Чернівецькій області на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111690,00 грн. та постанову №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/077 від 16.05.2018 р. про накладення уповноваженими посадовими особи Управління Держпраці у Чернівецькій області на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 37230,00 грн. (а.с. 47-48).
У рамках виконавчого провадження №56932724 за наслідками примусового виконання постанови №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/077 від 16.05.2018 р. Кельменецьким районним відділенням Державної виконавчої служби Південо-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) з ОСОБА_1 стягнуто на користь Управління Держпраці у Чернівецькій області 37230,00 грн. штрафу, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження №56932724 від 02.12.2018 року (Т.3 а.с. 51). Разом з цим, ОСОБА_1 понесено витрати виконавчого провадження №56932724, а саме: витрати виконавчого провадження у розмірі 94,30 грн. (номер платіжного доручення 3552 від 19.11.2018 року); сплачено виконавчий збір у розмірі 3723, 00 грн. (номер платіжного доручення 3551 від 19.11.2018 року; витрати виконавчого провадження у розмірі 69,00 грн. (користування АСВП (депозитний), номер платіжного доручення 3552 від 19.11.2018 року) (Т.3 а.с. 50-52).
У рамках виконавчого провадження №56932826 за наслідками примусового виконання постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/076 від 16.05.2018 р. Кельменецьким районним відділенням Державної виконавчої служби Південо-Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) з ОСОБА_1  стягнуто штраф у розмірі 792,00 грн. Окрім цього, ОСОБА_1 понесено витрати виконавчого провадження №56932826, а саме: витрати виконавчого провадження у розмірі 94,30 грн. (номер платіжного доручення 3549 від 19.11.2018 року); виконавчий збір у розмірі 79,20 грн.( номер платіжного доручення 3548 від 19.11.2018 року); витрати виконавчого провадження у розмірі 69,00 грн. (користування АСВП (депозитний), номер платіжного доручення 3549 від 19.11.2018 року) (Т.3, а.с. 53-56).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що поворот виконання судового рішення є інститутом адміністративного судочинства, що спрямований на повернення стягнутих грошових сум на підставі рішення суду, що було скасоване. Однак, у справі, що розглядалась (справа №824/848/18-а) рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року визнано протиправними та скасовано постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/076 від 16.05.2018 р. та №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/077 від 16.05.2018 р., і вказане судове рішення залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Положеннями пунктів 3, 4 частини першої статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ врегульовані ст. 381 КАС України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 380 КАС України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
За правилами ч.ч. 7, 8 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Аналіз наведених правових норм показав, що при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд має право здійснити такий поворот лише в межах судового рішення (його резолютивної частини), за яким відбулось стягнення, тобто в межах стягнутих сум.
Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
При розгляді заяви про поворот виконання рішення необхідно з`ясувати, чи порушено скасованим судовим рішенням права сторін, чи виконано рішення суду, що призвело до порушення прав, які потребують відновлення у судовому порядку. При повороті виконання рішення вчиняються дії, які покликані повернути стан речей до виконання рішення суду.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи в даному випадку постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі №824/848/18-а апеляційну скаргу управління Держпраці у Чернівецькій області залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року залишено без змін. В цій справі судові рішення до виконання не звертались і виконавчі листи судами не видавались.
Виконавчі провадження, в рамках яких стягнуто з ОСОБА_1 застосовані постановами Управління Держпраці у Чернівецькій області від 16.05.2018 р. №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/076 від 16.05.2018 р. та №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/077 від 16.05.2018 р. штрафні санкції,  відкрито до ухвалення судових рішень у цій справі, крім того судом першої інстанції вказані постанови визнано протиправними та скасовано.
У силу положень статей  1,  5 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим  Законом  випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються  Законом України від 02 червня 2016 року  № 1403-VIII  «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1403-VIII).
Законом №1403-VIII  визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).
Згідно зі  статтею 10 Закону №1404-VIII  заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої  статті 18 Закону №1404-VІІІ  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 1 частини першої  статті 26 Закону №1404-VIII  виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.7 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Колегія суддів зазначає, що згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.
Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Поворот виконання судового рішення є способом захисту прав та інтересів боржника і передусім полягає у поверненні стягувачем боржнику одержаного за судовим рішенням у разі скасування цього рішення або зміни його на користь боржника.
З огляду на те, що Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 року по справі №824/848/18-а апеляційну скаргу управління Держпраці у Чернівецькій області залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року - без змін, підстав для застосування підстав для застосуваня приписів  статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів не вбачає.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) висловив правову позицію, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.
Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах «суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.
Отже, виходячи із змісту статті 380 КАС України, позиції Європейского суду з прав людини та принципу Верховенства права, враховуючи ту обставину, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року не скасовано та є чинним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування інституту повороту виконання судового рішення у спірних правовідносинах.
Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, судова колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, а викладені в ній доводи такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції.
Тому, зважаючи на вказані обставини колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно провів аналіз діючого законодавства, яке регламентує вказані правовідносини,  надав правильного обґрунтування всім належним доказам позивача, у зв`язку з чим прийшов до вірного висновку по досліджених доказах.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  30 червня 2020 року.

Головуючий	 	 	Кузьменко Л.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Совгира Д. І.