ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5863/20 Справа № 201/13932/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                       за участю секретаря - Лященко С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №ASJ-24331-16-DOM про приєднання до правил надання банківських послуг за картковими рахунками від 21 липня 2016 року в розмірі 11343,69 грн., з яких: 3758,20 грн. - заборгованість по кредитну (поточна), 4800,34 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), 229,01 грн. - заборгованість по процентах (поточна), 2556,13 грн. - заборгованість по процентах (прострочена); також просить стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 21 липня 2016 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про приєднання до правил надання банківських послуг за картковими рахунками та підписана заява-анкета №ASJ-24331-16-DOM. За умовами Договору овердрафту, позивачем встановлено на картковий ліміт дозволеного овердрафту відповідача кредит в сумі 5000,00 грн., строком на 12 місяців з 21 липня 2016 року до 21 липня 2017 року, зі сплатою 0.0001% річних протягом пільгового періоду, 36% річних (базова процентна ставка) за користування дозволеним овердрафтом, та 48% річних за користування простроченим овердрафтом. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 20 вересня 2019 року утворилась заборгованість за договором овердрафту в розмірі 11343,69 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку (а.с.1-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с.62-66).

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо умов, викладених в публічній пропозиції на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та договору послуг на відкриття карткового рахунку, випуск платіжної картки, встановлення ліміту дозволенного овердрафту та їх обслуговування, не доведено факту надання кредиту на підставі заяви-анкети від 21.07.2016 року, вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними, оскільки вказані висновки суду першої інстанції спростовуються копіями документів, які містяться в матеріалах справи, а саме: копією публічної пропозиції АБ "УКРГАЗБАНК", підписаної відповідачем, на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та договором послуг на відкриття карткового рахунку, на підставі чого відповідачу була видана окрема картка № НОМЕР_1 із ПІН конвертом, факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою за договором №ASJ-24331-16-DOM. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не правильно тлумачить та застосовує постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, тому просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі (а.с.75-79).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 21 липня 2016 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб подана заява-анкета №ASJ-24331-16-DOM. За умовами Договору овердрафту, позивачем встановлено на картковий ліміт дозволеного овердрафту відповідача кредит в сумі 5000,00 грн., строком на 12 місяців з 21 липня 2016 року до 21 липня 2017 року, зі сплатою 0.0001% річних протягом пільгового періоду, 36% річних (базова процентна ставка) за користування дозволеним овердрафтом, та 48% річних за користування простроченим овердрафтом (а.с. 6-7, 9-23, 24-25).
На виконання умов договору овердрафту позичальнику на його картковий рахунок, встановлено ліміт овердрафту в сумі 5000 грн. та видана окрема картка № НОМЕР_2 із ПІН-конвертом (а.с. 8).
Згідно з розрахунком, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором №ASJ-24331-16-DOM від 21 липня 2016 року станом на 20 вересня 2019 року становить 11343,69 грн., з яких: 3758,20 грн. - заборгованість по кредитну (поточна), 4800,34 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), 229,01 грн. - заборгованість по процентах (поточна), 2556,13 грн. - заборгованість по процентах (прострочена).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано суду доказів отримання позичальником публічної пропозиції АБ «Укргазбанк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та договору послуг на відкриття карткового рахунку, випуск платіжної картки, встановлення ліміту дозволеного овердрафту та їх обслуговування, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. 

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки із змісту заяви - анкети вбачається, що відповідачу не надавалися для ознайомлення під підпис публічна пропозиція АБ «Укргазбанк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також договір послуг на відкриття карткового рахунку, випуск платіжної картки, встановлення ліміту дозволеного овердрафту та їх обслуговування, які є невід`ємною складовою частиною кредитного договору, про що також зазначено в анкеті-заяві відповідача (а.с.6). 

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).

При цьому, з дослідженої судом анкети-заяви №ASJ-24331-16-DOM, заповненої ОСОБА_1 21.07.2016 року, вбачається, що у вказаній заяві відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення кредитного ліміту, визначення розміру процентів, що не дає суду можливості визначити умови кредитного договору та відповідно перевірити правильність розрахунку заборгованості.
Публічна пропозиція АБ "УКРГАЗБАНК" на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з боку ОСОБА_1 не підписана, основні умови програми "Домовичок", також підпису позичальника не містять (а.с.9-25), а тому твердження апелянта, про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, щодо договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, встановлення ліміту дозволенного овердрафту та його обслуговування, колегія суддів вважає безпідставними.
За вказаних обставин не можна вважати належним доказом виписку за договором ASJ-24331-16-DOM, на яку посилається апелянт, як на підтвердження факту користуванням кредитними коштами, та виконання умов договору, оскільки виписка по рахунку не є первинним бухгалтерським документом, що також узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року № 61-5191св18.
Рух коштів на картковому рахунку не може бути належним підтвердженням обізнаності відповідача з умовами, викладеними в Публічній пропозиції АБ "УКРГАЗБАНК" на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з боку ОСОБА_1 , а також обізнаності відповідача з основними умовами програми "Домовичок", оскільки як зазначалось вище ці документи підпису позичальника не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не правильно тлумачить та застосовує постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки у справі, рішення якої оскаржується, відповідач як позичальник не заперечував факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки Верховним Судом розглянуто питання щодо формування судової практики застосування норм, які регулюють правовідносини у сфері споживчого кредитування, і в тому числі поширюються на правовідносини, які виникли в даній справі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги, та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньому повному обсязі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи та, надавши їм належну правову оцінку, постановив рішення в оскарженій частині, яке відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення в оскарженій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржене рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Судді: