УХВАЛА

24 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 810/4824/18
адміністративне провадження № К/9901/17441/20
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Олендера І.Я.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №810/4824/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Аді» до Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення пені, 
УСТАНОВИВ:
16.07.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020.
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому просив (з урахуванням збільшення позовних вимог) стягнути з Державного бюджету України, в особі Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, на користь ТОВ «ВКФ «АДІ» пеню в розмірі 35374,29 грн за період з 14.03.2018 по 16.10.2018 (включно) за прострочення відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 39 7598,00 грн за звітний (податковий) період квітень 2016 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020, позов задоволено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «ВКФ «АДІ» подав до ДПІ у м. Славутич ГУ ДФС у Київській області  податкову звітность з податку на додану вартість та задекларував за звітний період квітень 2016 року суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 2   552 203 грн.
За наслідками подання позивачем вказаної податкової звітності податковий орган  провів документальну позапланову виїзну перевірку з питань правомірності нарахування ТОВ «ВКФ «АДІ» сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2016 року, результати якої оформив актом від 10.10.2016 №275/10-06-12-01-09/20614845. За висновками цього акта перевірки контролюючий орган встановив порушення Товариством вимог п.п. 200.1,   200.2,   200.4,   200.14   ст.   200 Податкового кодексу України, що призвели до заниження податкових зобов`язань за травень 2015   та квітень 2016 року на загальну суму 397 598 грн.
На підставі висновків цього акта перевірки Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.10.2016 №0009451201, яким визначено ТОВ «ВКФ «АДІ» до сплати грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 496   997 грн.
Не погоджуючись із правомірністю податкового повідомлення-рішення від 27.10.2016 №0009451201, ТОВ «ВКФ «АДІ» звернулося до Київського окружного адміністративного суду адміністративний позов про визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №810/3645/16 позов задоволено.
Відповідно до копії виконавчого листа №810/3645/16 виданого 06.06.2017 Київським окружним адміністративним судом вбачається, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №810/3645/16 набрала законної сили 30.05.2017.
Окрім цього, постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 у справі №810/1981/17, що набрала законної сили 05.09.2017, задоволено позов ТОВ «ВКФ «АДІ» та зобов`язано Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ «ВКФ «АДІ» за квітень 2016 року у сумі 397598 грн, у зв`язку з чим, суд дійшов висновків, що граничний строк перерахування Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області бюджетного відшкодування у розмірі 397598,00 грн. на рахунок ТОВ «ВКФ «АДІ», з урахуванням положень п. 200.12, 200.13, 200.23 ст.200 ПК України   сплив 08.06.2017, а тому починаючи з 09.06.2017 вказана сума вважається бюджетною заборгованістю, на яку підлягає нарахування пені.
Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача є прийняття судового рішення про стягнення на користь позивача з Державного бюджету України через орган Казначейства пені за несвоєчасне відшкодування з державного бюджету сум ПДВ 397 598 грн. за заявлений позивачем період з 14.03.2018 по 16.10.2018 у сумі 49 110,43 грн. При цьому, суд першої інстанції на підставі приписів частини другої   статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийшов за межі позовних вимог з метою ефективного судового захисту прав позивача.
Головного управління ДПС у Київській області, не погодившись з судовим рішенням, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2019 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є стягнення пені за період з 14.03.2018 по 16.10.2018 у сумі 49 110,43 грн.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №810/4824/18 не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №810/4824/18 відмовити.
Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                    І. А. Гончарова

Судді                                                                                                     І. Я. Олендер

                                                                                                    Р. Ф. Ханова