Постанова                                                 
Іменем України
 
26 серпня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 552/5277/16-ц
провадження № 61-8726св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),
            суддів:              Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
                                       Усика Г. І.,           Яремка В. В.,
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс»,
 
розглянув у порядку спрощеного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 травня 2020року у складі судді Кривчун Т. О., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 листопада 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 30 листопада 2016 року, визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за якою: відповідач визнає свої зобов`язання зі сплати суми боргу перед позивачем, який становить 417 000,00 грн (еквівалент 10 000,00 дол. США та 5 000,00 Євро за курсом Національного банку України (далі - НБУ), який існував на момент складання позовної заяви у повному обсязі. Передає позивачу в рахунок погашення зазначеного боргу, належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,0 кв. м, жилою - 26,3 кв. м. Припинено за ОСОБА_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,0 кв. м, жилою - 26,3 кв. м. Відповідач гарантує, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,0 кв. м, жилою - 26,3 кв. м, належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради 14 лютого 2002 року та зареєстрованого в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 лютого 2002 року в реєстровій книзі    № 127 за реєстровим № 17153, реєстраційний № 16122550. Позивач відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача щодо стягнення з нього на свою користь заборгованості за договором позики від 17 лютого 2010 року у розмірі 417 000,00 грн. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,0 кв. м, жилою - 26,3 кв. м. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 закрито.
 
13 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс»), яке не брало участі у розгляді справи, подало апеляційну скаргу.
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків щодо надання доказів про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали. Роз`яснено, що у випадку не усунення вказаних недоліків у десятиденний строк у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.
 
Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідно до пункту 13 Перехідних положень чинного на ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України, у редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення суду, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення. Аналогічний порядок оскарження, роз`яснено також у резолютивній частині ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23 листопада 2016 року. При цьому, з апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» звернулося до суду з пропуском п`ятиденного строку, з моменту її отримання, не обґрунтовуючи жодним чином причини такого пропуску та за відсутності клопотання про поновлення строку.
 
23 квітня 2020 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, подало до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
 
Клопотання обґрунтовано тим, що при аналізі судових рішень, правонаступником стягувача за кредитним договором - ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», виявлено в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвалу Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/5277/16-ц про передачу в рахунок погашення заборгованості          ОСОБА_2 ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , яка з 22 червня 2007 року і до цього часу є предметом договору іпотеки у забезпечення виконання кредитного договору від 22 червня 2007 року № МК-265-07, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» (правонаступник ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс») і ОСОБА_2 . Копію повного тексту ухвали вручено представнику ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» 27 лютого 2020 року. Вказане підтверджується відповідною відміткою на заяві про видачу ухвали, наявної у матеріалах справи. 
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04 травня 2020року у задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтава від 23 листопада             2016 року, - відмовлено, так як строк пропущений з неповажних причин. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 23 листопада 2016 року, - відмовлено. 
 
Ухвала суду мотивована тим, що ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» не брало участі у розгляді цієї справи у суді першої інстанції, копію оскаржуваної ухвали отримано 27 лютого 2020 року, подавши на неї лише 13 березня 2020 року апеляційну скаргу, тобто з пропуском п`ятиденного строку. При цьому, доводи наведені в клопотанні про поновлення строку, судом не можуть розцінені як поважні, оскільки не вказують на жодні об`єктивні непереборні обставини, які б перешкоджали скаржнику вчасно - у п`ятиденний строк, із моменту коли він дізналась про існування оскаржуваного судового рішення, звернутись до суду з апеляційною скаргою. Твердження апелянта, як на підставу поновлення строку, на складність організації структури ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», а саме значну територіальну віддаленість головного офісу (директора, головного бухгалтера) від місця здійснення діяльності регіонального представника, суд до уваги не прийняв, оскільки жодних доказів на підтвердження наведених у клопотанні доводів до справи не долучено. Крім того, процесуальний строк для подачі апеляційної скарги встановлений законом, зокрема, у редакції ЦПК, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, а тому в апріорі вважається достатнім для здійснення відповідної процесуальної дії, а причини його пропуску мають бути належним чином вмотивовані, чого апелянтом не здійснено. Оскільки апелянтом не надано заяви (клопотання) із зазначенням переконливих доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, при цьому причини пропуску строку на апеляційне оскарження, викладені апелянтом є неповажними та не підтвердженими належними та допустимими доказами, то у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою          ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» на ухвалу Київського районного суду м. Полтава                            від 23 листопада 2016 року необхідно відмовити.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У червні 2020 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 травня 2020 року, в якій просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що ухвала суду апеляційної інстанції позбавила товариство права на доступ до правосуддя та можливості виправити помилки, здійснені Київським районним судом м. Полтави при затвердженні мирової угоди. Суд апеляційної інстанції, за відсутності у законодавстві вичерпного переліку поважності причин пропущення строку на оскарження, мав можливість оцінити доводи та надати належну правову оцінку, виходячи із фактичних обставин, але обмежився лише шаблонними посиланнями на норми ЦПК. Тобто, якщо оцінювати факт пропуску строку на апеляційне оскарження на 10 днів та порушення прав та законних інтересів іпотекодержателя майна (ТОВ «ФК Інтайм Фінанс»), що є гарантією повернення кредиту в розмірі 29 700,00 дол. США, має місце надмірна перевага процесуальних норм над матеріальними, що у будь-якому випадку не сприяє досягненню мети принципу судочинства - справедливий та неупереджений розгляд вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів юридичних осіб. У постанові від 28 листопада          2018 року у справі № 375/986/17 Верховний Суд, досліджуючи таке ж саме питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, - скасував ухвалу суду апеляційної інстанції та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
У липні 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що заявник не надав жодного належного та допустимого доказу фактичної сплати ціни договору, відповідно до пункту 2 договору, в зв`язку з чим не набув усіх прав кредитора, а отже, не має жодних підстав звертатися до суду із даною заявою. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 липня 2020 року у справі № 2-6967/2010 відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони стягувача її правонаступником. ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» свідомо подала апеляційну скаргу на ухвалу суду на 15 день, чим пропустила п`ятиденний строк на оскарження. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу. 
 
Частиною четвертої статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до  суду першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
 
Обставини встановлені судами
 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 листопада 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 30 листопада 2016 року, визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 13 березня 2020 року ТОВ «ФК Інтайм Фінанс»подало до суду апеляційну скаргу. 
 
ТОВ «ФК Інтайм Фінанс» не є стороною у цій справі, у судовому засіданні участі не приймало, копію судового рішення не отримувало.

Нормативно-правове обґрунтування
 
Згідно з пунктом 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Разом з тим у пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За правилами статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина перша, друга статті 352 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК Українинезалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
Отже, процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків не може бути поновлений. Проте, при наявності винятків, визначених цією частиною статті 358 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути поновлений, навіть, якщо апеляційну скаргу подано зі спливом річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, процедура апеляційного оскарження визначається за процесуальними правилами, які діють на момент подання апеляційної скарги, а не на час ухвалення оскаржуваного рішення.
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
 
При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).
 
З урахуванням наведеного, можна дійти висновку, що положення пункту 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» діють щодо тих апеляційних скарг, що подані особами, що були залучені до участі у розгляді справи та/або, які брали участь у розгляді справи.
 
Проте апеляційні скарги на судові рішення, що ухваленні до 15 грудня 2017 року, подані особами після набрання чинності цієї редакції Кодексу, які не були повідомлені про розгляд справи, або не залучені до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, та це вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «ФК Інтайм Фінанс» не було залучено до участі у справі.
 
Оскільки апеляційна скарга ТОВ «ФК Інтайм Фінанс» подана 13 березня 2020 року, то апеляційний суд дійшов помилково висновку про застосування частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року про те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, оскільки при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження суду необхідно було керуватися нормами ЦПК Україниу редакції, що діяла з 15 грудня 2017 року.   
 
Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України).
 
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою у березні 2020 року, заявник просив поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції               від 23 листопада 2016 року посилаючись на те, що він про розгляд справи судом першої інстанції належним чином не повідомлялися, до участі у справі не залучався, а оскаржуваним судовим рішенням порушені його права, свободи та інтереси, тому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції про визнання мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки за цією мировою угодою           ОСОБА_1 отримала квартиру АДРЕСА_1 , що перебуває в іпотеці ТОВ «ФК Інтайм Фінанс».
 
Таким чином, оскільки ТОВ «ФК Інтайм Фінанс» не було залучено до участі у справі, а копію судового рішення отримало лише 27 лютого 2020 року, то строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23 листопада 2016 року підлягає обрахування саме з дня отримання цієї ухвали із застосуванням положень ЦПК України у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року.
 
Верховним Судом при цьому враховано, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява                      № 12964/87).
 
У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
 
Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не може вважатись законною й обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа - передачі на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
За таких обставин, Верховний Суд зробив висновок, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та постановлена з порушення норм процесуального права, що відповідно до частини четвертої статті 406, частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» задовольнити.
 
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04 травня 2020 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                       О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                                І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                                    С. О. Погрібний
 
                                                                                                                                    Г. І. Усик
 
                                                                                                                                    В. В. Яремко