Справа № 161/16801/19 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/912/20  Категорія: 37 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 вересня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, за  апеляційною скаргою відповідача – Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року,

                                           В С Т А Н О В И В : 
04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 06 лютого 2019 року по вул. К. Карого, 1д у м. Луцьк з вини третьої особи ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ЗАЗ Forza, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 ..
ОСОБА_2 керував транспортним засобом, який належить ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес». Відповідно до страхового поліса страхова сума на одного потерпілого при майновій шкоді складає 100000 грн..
30.08.2019 відповідачем було здійснено страхове відшкодування, але лише у розмірі 48497,36 грн., без надання будь-якої калькуляції.
Разом із тим, ще 18.04.2019 на його замовлення судовим експертом ОСОБА_5 було складено висновок № 0024 експертного                   автотоварознавчого дослідження автомобіля ЗАЗ Forza A13 AF6854, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні на момент проведення дослідження становить 71123,43 грн..
Вважає, що діями відповідача було порушено його законні інтереси та права шляхом заниження вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на суму 22626,07 грн..
Ураховуючи наведене, просив стягнути з відповідача на його користь 22626 грн. 07 коп. недоплаченої вартості відновлювального ремонту автомобіля, 3000 грн. витрат на експертне дослідження та 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «Юнівес» в особі Волинського регіонального управління на користь ОСОБА_1 22382 грн. 36 коп. недоплаченої вартості відновлювального ремонту автомобіля, 3000 грн. витрат за проведення експертно-автотоварознавчого дослідження, 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, а всього 26150 грн. 76 коп..
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
Позивач та третя особа відзив на апеляційну скаргу не подали.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з таких підстав.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції взяв за основу складений на замовлення позивача судовим експертом Демидюком В.Т. 18.04.2019 висновок № 0024 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля ЗАЗ Forza A13 AF6854, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні на момент проведення дослідження становить 71123,43 грн. та виходив із того, що позивачу виплачено відповідачем страхове відшкодування не у розмірі 48497,36 грн., як про це він зазначає, а у розмірі 48741,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням, у зв`язку із чим різниця становить 22382,36 грн., які і підлягають стягненню із відповідача.
Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, без належного дослідження наданих сторонами доказів та з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 28 цього Закону  шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого – це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
Статтею 29 Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 06 лютого 2019 року по вул. К. Карого, 1д у м. Луцьк з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ЗАЗ Forza, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та Chevrolet Nubira, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , у результаті якої автомобілю позивача завдано механічні пошкодження (а.с.7).
ОСОБА_2 керував транспортним засобом, який належить ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якої станом на 06.02.2019 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес». Відповідно до страхового поліса страхова сума на одного потерпілого при майновій шкоді складає 100000 грн. (а.с.8).
На підставі звіту № 44/19 від 09.08.2019, яким визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, відповідачем 30.08.2019 було здійснено страхове відшкодування позивачу у розмірі 48741,07 грн. (а.с.56-80).
Згідно з ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Єдиним доказом, як підставу для стягнення недоплаченого, на думку позивача, страхового відшкодування позивач надав складений на його замовлення судовим експертом Демидюком В.Т. 18.04.2019 висновок № 0024 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля ЗАЗ Forza A13 AF6854, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні на момент проведення дослідження становить 71123 грн. 43 коп. (а.с.11-28).
Разом із тим, цей доказ не є належним та допустимим у силу вимог ч.5 ст.106 ЦПК України – у ньому не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Знаючи про заперечення відповідача щодо цього висновку ще у відзиві на позовну заяву, позивач будь-яких клопотань про проведення експертизи не заявляв та інших належних, допустимих та достовірних доказів у підтвердження своїх позовних вимог не надав.
Ураховуючи наведені обставини апеляційний суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення недоплаченого страхового відшкодування не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції щодо необхідності часткового задоволення позову зроблені без належного з`ясування обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового судового рішення.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152 грн. 60 коп..
Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, а саме, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд  
                                       П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача – Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий – суддя  

Судді