Справа № 408/7246/16-ц 
Провадження № 22-ц/810/554/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року                                 місто Сєвєродонецьк 

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Орлова І.В. (суддя-доповідач) ,
суддів - Лозко Ю.П., Стахової Н.В., 
за участю секретаря
судового засідання - Сінько А.І. 
учасники справи:
заявник: ОСОБА_1 (боржник),
заінтересовані особи:
1) Баштанський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 
2) ОСОБА_2 (стягувач) ,
розглянувши цивільну справу № 408/7246/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року (суддя Кускова Т.В.) про залишення скарги на дії державного виконавця без розгляду, -

встановив:

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року (далі - оскаржувана ухвала) скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції помилково вважав встановленими наведені у пункті 3 частини 1 статті 257 ЦПК обставини, а тому зробив неправильний висновок про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін. 
Відзиви на апеляційну скаргу не надходили, але їхня відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 360 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України). 
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України розгляд проведено за відсутністю учасників справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (частина 1 статті 450 ЦПК України). 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця знаходиться у провадженні судді Біловодського районного суду Кускової Т.В. з 28 квітня 2017 року (а. с. 98).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, без пояснення причин, повторно не з`явився у судові засідання, які призначалися на 18 грудня 2017 року, 19 лютого 2018 року та 08 липня 2019 року. 
Погодитися з правильністю такого висновку місцевого суду не можна з огляду на таке. 
Так, ухвалою від 28 квітня 2017 року скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця була прийнята до провадження судді Біловодського районного суду Луганської області Кускової Т.В з призначенням справи до розгляду у судовому засіданні на 05 травня 2017 року (а. с. 99).
Хронологія судових засідань виглядає наступним чином. 
05 травня 2017 року розгляд справи відкладено до 30 травня 2017 року через неявку сторін у судове засідання (а. с. 100). 
30 травня 2017 року розгляд справи відкладено через неявку сторін, дату і час наступного засідання не визначено (а. с. 103). 
13 липня 2017 року розгляд справи був відкладений на 24 липня 2017 року ( а. с. 104).
24 липня 2017 року розгляд справи відкладено на 14 вересня 2017 року, а 14 вересня 2017 року на 23 жовтня 2017 року (а. с. 116). 23 жовтня 2017 року через зайнятість судді у колегіальному розгляді іншої справи, слухання відкладено на 19 грудня 2017 року ( а. с. 121). 
19 грудня 2017 року розгляд справи відкладено на 19 лютого 2018 року ( а. с. 128).
19 лютого 2018 року розгляд відкладено на 20 квітня 2018 року (а. с. 135).
Згідно з даними довідки від 20 квітня 2019 року, розгляд справи відкладено на 08 липня 2019 року у зв`язку з зайнятістю судді в розгляді іншої справи (а. с. 141).
08 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 01 жовтня 2019 року (а. с. 161), а 01 жовтня 2019 року на 27 січня 2020 року у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні (а. с. 175). 
27 січня 2020 року суд постановив ухвалу про залишення скарги без розгляду.
Отже, розгляд скарги ОСОБА_1 по суті Біловодський районний суд Луганської області не розпочав. Повторною суд розцінив неявку заявника у судове засідання 27 січня 2020 року, якій передувала його відсутність у судових засіданнях, що призначалися на 08 липня 2019 року, 19 лютого 2018 року та 18 грудня 2017 року.
У період з 08 липня 2019 року по 27 січня 2020 року, а саме 01 жовтня 2019 року, судове засідання у справі не було проведене з незалежної від учасників справи причини - у зв`язку з відрядженням судді. Також слід зазначити, що заявник не був належним чином повідомлений про судове засідання, яке призначалося на 27 січня 2020 року. Матеріалами справи факт належного повідомлення ОСОБА_1 про проведення цього судового засідання не підтверджується. 
За таких обставин, неявку заявника у судове засідання 27 січня 2020 року у розумінні приписів пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України неможна розцінити як повторну. Така неявка не передувала поспіль одна одній, а була першою з огляду на те, що 01 жовтня 2019 року судове засідання у справі не відбулося з незалежної від учасників причини - знаходженням судді у відрядженні і про призначене на 27 січня 2020 року судове засідання ОСОБА_1 належним чином не повідомлявся.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, через порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду, ухвала Біловодського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року про залишення скарги без розгляду - скасувати.
Цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Баштанського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направити до Біловодського районного суду Луганської області для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Дата складення повного тексту постанови - 15 вересня 2020 року.

Судді І. В. Орлов 

Ю. П. Лозко

                                                                Н.В. Стахова