П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  285/736/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Заполовська Т.Г. 
          Суддя-доповідач:  Іваненко Т.В. 

06 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області  від  16 березня 2020 року (місце ухвалення рішення - м.Новоград-Волинський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській  області Лібіченка Олега Андрійовича про  скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
21.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області  з вказаним позовом, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії БАА № 522538 від 11.02.2020 про притягнення його до відповідальності, та закрити провадження по справі.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надавши до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, у клопотанні просив суд задовольнити його апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - скасувати. 

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Правом подання відзиву на апеляційну скаргу також не скористався.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2    ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 11.02.2020 року відповідачем - поліцейським Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області Лібіченком О.А. винесено постанову серії БАА № 522538 щодо позивача ОСОБА_1 , який 11.02.2020 року о 16-30 год. в м. Новограді-Волинському керував автомобілем Фольксваген Транспортер, р.н. НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, оскільки був позбавлений права керування Новоград-Волинським міськрайонним судом 08.11.2019 року на 12 місяців, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.
За вчинення порушення на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова була винесена з дотриманням вимог, передбачених ст. 283 КУпАП, і не викликає у суду сумнівів щодо правдивості обставин, викладених в ній.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України “Про Національну поліцію” поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України “Про Національну поліцію” визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
А висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Так, частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Однак, дослідивши наявний у матеріалах справи диск з відеозаписом з реєстратора, закріпленого на лобовому склі службового автомобіля відповідача, колегія суддів зазначає, що встановити із даного запису, хто саме -   ОСОБА_1 чи інша особа, керував транспортним засобом  Фольксваген Транспортер, р.н. НОМЕР_1 немає можливості. Крім того, згідно наданого відеозапису особу ОСОБА_1 чітко можна встановити лише біля припаркованого на узбіччі автомобіля Фольксваген Транспортер, р.н. НОМЕР_1 , тобто в даному випадку не можна вважати, що особа керувала транспортним засобом. 
 
Суд першої інстанції, досліджуючи наданий відповідачем відеозапис встановив, що ним підтверджується вчинення позивачем вказаного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, з чим колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.  
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
Колегією суддів встановлено, що оскаржувана постанова серії  БАА № 522538  від 11.02.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП адже не містить інформації про фіксацію правопорушення технічними засобами, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.

Відтак, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів порушення позивачем вимог ПДР України.
Таким чином, в порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Позивачем до суду надіслано доповнення до апеляційної скарги, а саме постанову Житомирського апеляційного суду від 25 травня 2020 року, якою скасовано постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 та закрито провадження у справі. 
Колегія суддів зазначає, що вказане рішення суду не може слугувати підставою для скасування рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2020 року, оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення постанова Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2019 року  була чинною, та докази відкриття апеляційного провадження позивачем до суду першої інстанції не надавались. 

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального  права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській  області Лібіченка Олега Андрійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №522538 від 11.02.2020 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.