22-ц/804/2477/20 
                                                                                264/3590/20 
                                               
                                                              П О С Т А Н О В А 
                                                            ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

   30 липня 2020 року                                                                                      м. Маріуполь 

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Принцевської В.П., Лопатіної М.Ю., 
секретар - Сікора М.М.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
представник - Алексєєнко Вячеслав Олегович ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
представник - ОСОБА_4 ,
розглянувши   у  відкритому  судовому  засіданні   в залі суду в місті Маріуполі  апеляційну скаргу ОСОБА_3    на  ухвалу  Іллічівського  районного  суду міста Маріуполя Донецької області від 12 червня 2020 року про забезпечення позову, ухвалену  у складі судді Пустовойт Т.В., в справі  за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_3    про  звільнення від сплати  аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 

                                                                     В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського   районного суду міста Маріуполя Донецької області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати  аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 30.04.2020 року судовим наказом з нього на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак син знаходиться не тільки на утриманні матері, а проживає рівний час як з матір`ю, так і з батьком,  у зв`язку із чим виник спір про звільнення його  від сплати аліментів   Оскільки розгляд даної справи триває, а позивач сплачує аліменти і одночасно утримує дитину в такому ж обсязі, що й відповідач, то він звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з нього аліментів до набрання чинності судового рішення за результатом розгляду спору. 

Ухвалою Іллічівського  районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 червня 2020  року заяву позивача задоволено, зупинене  стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.04.2020 року.  

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду, та постановити нову  про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. В скарзі  посилається на порушення судом норм процесуального права при вирішення  питання  про забезпечення позову. 

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені поштовими відправленнями  судових повісток та телефонограмами,  зареєстрованими в журналі реєстрації телефонограм  апеляційного суду за №№34,36. Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка позивача  та відповідача, належним чином повідомлених  про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача  ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримала, просила  її задовольнити. 
Представник позивача адвокат Алексєєнко В.О. заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду в силі або змінити спосіб забезпечення позову в межах частини 1 статті 150 ЦПК України. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін,  дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга  підлягає  задоволенню з таких підстав.

Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області 30.04.2020 року винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3   аліменти на утримання неповнолітньої дитини -  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 16 квітня  2020  року.
04.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Провадження по справі станом на 12.06.2020 року не відкрито, направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачки ОСОБА_3 

12.06.2020 року  позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом  зупинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_5 до вирішення спору про звільнення від сплати аліментів.  В обґрунтування таких вимог заявник посилався на характер спору: вказує, що з нього будуть стягнуті аліменти  в зайвому розмірі, оскільки його позовні вимоги базуються на тому,  що дитина, на утримання якої стягнути аліменти, вже знаходиться на його утриманні такий же час, як і у ОСОБА_3 . 

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Вирішуючи питання,  суд першої інстанції зазначив  наведені норми закону, і вважав заяву про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню, оскільки зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову про звільнення від сплати аліментів.  

Проте погодитися з  такими висновками суду  неможливо, виходячи з наступного.  
Пунктом 6 ч.1 ст.150 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для застосування такого заходу  забезпечення позову як  зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, при цьому виконавчий  документ  має бути оскаржений  боржником у судовому порядку. Це прямо вказує на необхідність оскарження такого виконавчого документу в судовому порядку. 
Проте наказ про стягнення аліментів скасуванню і оскарженню не підлягає, і за нововиявленими обставинами боржником не оскаржується.
Платник аліментів звернувся до суду з самостійним позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів. 
За таких обставин правові підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на підставі судового наказу відсутні. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 23.03.2020 року у справі №757/34365/19-ц (провадження №61-2863ск20).
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції вказаних норм процесуального закону не врахував,  помилково постановив ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову. Крім того, судом враховані інтереси заявника, і не прийнято до уваги, що таким рішенням порушуються права неповнолітньої дитини на належне утримання. Частиною 10 статті 150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Разом з тим, обраний позивачем  спосіб забезпечення позову є тотожним заявленим позовним вимогам, і суд, задовольняючи таку заяву,  по суті вирішив спір, хоча б і на  час розгляду справи, що є неприпустимим. Суд не мотивував також, яка є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про звільнення від сплати аліментів. 
Погодитися з твердженнями представника позивача в апеляційному суді про те, що колегія суддів може змінити спосіб забезпечення позову, обравши будь-який інший спосіб, передбачений пунктом 1 статті 150 ЦПК України, оскільки позивач в заяві про забезпечення позову нібито посилався на вказану норму в цілому, суперечить змісту вказаної заяви і  не ґрунтується на нормах процесуального  закону. 

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з зазначених вище підстав.  

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України,  суд 
                                                         П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3   задовольнити.
Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 червня 2020 року скасувати. 
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30.04.2020 року - відмовити. 
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня складення  повного судового рішення.
Повний текст постанови  складений 30 липня  2020 року. 

Судді
                                                                                                       Мальцева Є.Є.

                                                                                   
                                                                                                     Принцевська  В.П. 

                                                                                                                    
                                                                                                    Лопатіна  М.Ю.