Ухвала
іменем України 
04 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 757/31502/20-к
провадження № 51-3576впс20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:  
секретаря судового засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника                                                                ОСОБА_6 ,
захисника                                                                ОСОБА_7 ,
представника потерпілих адвоката                    ОСОБА_8 ,
представника потерпілих адвоката                    ОСОБА_9 
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про направлення кримінального провадження №22019000000000215 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 
ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК), з Печерського районного суду міста Києва до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку статей 32, 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про направлення кримінального провадження №22019000000000215 за обвинуваченням ОСОБА_10 
та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК, з Печерського районного суду міста Києва до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Як убачається з наданих суду документів, до Печерського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №22019000000000215 щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які звинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК. 
Клопотання мотивовано тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №22019000000000215 щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 безпідставно направлений 
до Печерського районного суду м. Києва. За доводами захисника, місцем вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК є м. Херсон, оскільки нанесення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, було вчинено 
на території цього міста. З тих підстав, що нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, вчинене у місті Херсоні, відповідно до пункту 1 частини першої статті 34 КПК справа має бути передана до іншого суду, оскільки 
до початку розгляду по суті захисник вважає з`ясованим, що справа надійшла 
не до того суду, який має її розглядати.
Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та захисники обох підсудних проживають у місті Херсоні, там же проживають майже всі свідки, 
а тому жодних підстав для передачі справи для розгляду до іншого суду немає.
Всі вищенаведені доводи свідчать, на думку захисника, про необхідність передачі кримінального провадження щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до Херсонського міського суду Херсонської області. 
До початку розгляду зазначеного клопотання захисника ОСОБА_6 до касаційного суду надійшло клопотання прокурора, який вважає, з огляду на викладені ним доводи, що згідно ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження має здійснюється судом, 
у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, тобто Печерським районним судом м. Києва, оскільки згідно обвинувального акту місце вчинення інкримінованого ОСОБА_10 та ОСОБА_13 злочину досудовим розслідуванням встановлено не було.
Також прокурор зазначає, що обвинувачені, представники потерпілих та основні свідки у цьому кримінальному провадженні на даний час перебувають 
та проживають у м. Києві.
До касаційного суду до початку розгляду провадження від представника потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_8 електронною поштою надійшла заява, де адвокат підтримав доводи, викладені 
в клопотанні прокурора. До зазначеної заяви адвокат долучив заяви потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , де також містяться прохання, звернені до суду, про задоволення клопотання прокурора.
Від представника потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_9 , також до початку розгляду провадження, електронною поштою надійшли копії заяв потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , направлених до касаційного суду адвокатом ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, думки прокурора,захисників, представників потерпілих, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені у клопотанні захисника ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню. 
Кримінальною процесуальною нормою, передбаченою частиною 1 ст. 34 КПК визначено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, 
до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження. 
Крім того, до почату судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Вказаний перелік підстав для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. За змістом законодавчих приписів указані підстави має бути підтверджено документально.
У кримінальному провадженні №22019000000000215 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються в організації вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, з метою залякування потерпілого, на замовлення, що спричинило смерть потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК. 
За обвинувальним актом ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний намір щодо організації заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , на початку липня 2018 року, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та спосіб звернувся до свого знайомого громадянина України ОСОБА_11 із замовленням щодо вчинення злочину, пов`язаного із заподіянням за грошову винагороду тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 з метою її залякування, залучив ОСОБА_11 як організатора після надання тим добровільної згоди. Досягнувши між собою домовленостей щодо організації вчинення вказаного злочину, ОСОБА_10 і ОСОБА_17 у липні 2018 року розподілили між собою ролі та функціональні обов`язки. Зазначені дії вчинені у невстановленому досудовим розслідуванням місці. За змістом обвинувального акту фактичними обставинами кримінального правопорушення щодо виконання ОСОБА_10 ролі організатора є замовлення вчинення злочину та визначення об`єкту його посягання, залучення до вчинення злочину іншого організатора, розроблення плану вчинення злочину, визначення способу заподіяння тілесних ушкоджень, здійснення фінансового забезпечення. За обвинувальним актом ОСОБА_11 як організатор вчинення злочину підшукав осіб для залучення їх як виконавців, підбурювачів та пособників за надання матеріальної винагороди, доведення до відома співучасників відомостей про об`єкт посягання, план вчинення злочину та способу його реалізації, координацію дій співучасників усунення перешкод та створення умов для вчинення злочину, приховування злочинної діяльності. 
Підставою кримінальної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК, є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Підстава кримінальної відповідальності організатора злочину визначена в частині 2 статті 29 КК, згідно якої він підлягає кримінальній відповідальності за частиною 3 
статті 27і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем. Тобто сукупність необхідних і достатніх юридичних ознак складу злочину, як підстави кримінальної відповідальності організатора, визначена кримінально-правовими нормами 
як Загальної частини, так і Особливої частини Кримінального кодексу України, 
на відміну від виконавця злочину, дії якого повністю передбачені статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу. Відмінні за змістом своїх юридичних ознак підстави кримінальної відповідальності, обумовлені різними своїм змістом 
та характером діяннями організатора та виконавця. Дії організатора, що передують діям виконавця, містять достатні підстави для кримінальної відповідальності з моменту вчинення хоча б частини з них від розробленого загального плану (з урахуванням стадії вчинення злочину), а їх загальний обсяг, зміст та тривалість здійснення впливають 
на визначення ступеня суспільної небезпеки його діяння. 
Місцем вчинення інкримінованого організаторам злочину в цьому кримінальному провадженні є місце вчинення дій ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , що містять ознаки складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 27 та відповідною частиною статті 121 КК, оскільки часом вчинення кримінального правопорушення, згідно частини 3 статті 4 КК, визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності, а час вчинення кримінального правопорушення та місце його вчинення не можуть бути його від`ємними складовими з точки зору просторово-часових ознак об`єктивної сторони злочину.
Доводи сторони захисту про те, що місцем вчинення інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення є місто Херсон, є необґрунтованими, оскільки з тексту обвинувального акту вбачається, що у липні 2018 року обвинувачений ОСОБА_10 залучив обвинуваченого ОСОБА_11 як організатора вчинення злочину 
у невстановленому досудовим розслідуванням місці, де обвинувачені також досягнули домовленостей щодо організації вчинення злочину, розподілили між собою ролі 
та функціональні обов`язки організаторів злочину,спосіб вчинення злочину, пов`язаного 
із заподіянням за грошову винагороду тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
Таким чином, місце вчинення інкримінованого ОСОБА_10 та ОСОБА_13 злочину досудовим розслідуванням встановлено не було, а отже, згідно ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження має здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Зі змісту обвинувального акту встановлено, що досудове розслідування злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК, у кримінальному провадженні №22019000000000215 здійснено слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, місцем розташування якого 
є адміністративна будівля за адресою пров. Аскольдів ЗА, м. Київ (Печерський район). 
Доводи сторони захисту про наявність виняткових підстав, передбачених частиною 1 статті 34 КПК, для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду 
за місцем проживання обвинувачених, більшості потерпілих або свідків, не знайшли свого підтвердження. У поданому захисником ОСОБА_6 клопотанні не наведено обґрунтованих доводів щодо необхідності направлення цього кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, які могли 
би бути підставою для визнання їх винятковими та з яких вбачалася 
б неможливість забезпечити оперативний та ефективний розгляд цього провадження Печерським районним судом м. Києва. 
Згідно з наданих суду прокурором документів та змісту його пояснень в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , а також свідки у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 перебувають у Відділі забезпечення досудового слідства Служби безпеки України за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів ЗА. Свідок ОСОБА_22 перебуває у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13. Свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 проживають у місті Києві.
Представники потерпілих адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають 
та здійснюють свою діяльність на території міста Києва. Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в своїх заявах висловили бажання брати участь в судових засіданнях районного суду м. Києва. 
З підстав, визначених ст. 336 КПК, судом може бути ухвалено рішення про здійснення дистанційного судового провадження з учасниками провадження. Сторона обвинувачення, відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК, зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. 
Підстав, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 34 КПК, для передачі кримінального провадження 
з Печерського районного суду м. Києвадо Херсонського міського суду Херсонської області при перевірці клопотання колегією суддів не встановлено, як і не встановлено виняткових випадків для такої передачі.
Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК, відноситься до компетенції відповідного суду апеляційної інстанції та не може бути предметом розгляду Верховного Суду.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про направлення кримінального провадження №22019000000000215 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК з Печерського районного суду міста Києва до Херсонського міського суду Херсонської області залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                       ОСОБА_3