Справа № 461/2961/20                        Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/959/20                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю захисника Горобчишина С.В., представника Галицької митниці Держмитслужби Васецького Є.І., розглянувши у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.472 МК України

встановив:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 76302 гривні і конфісковано в дохід держави товар, вилучений згідно з протоколу про порушення митних правил №0502/20900/20 від 13.02.2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати за зберігання товару 1215,16 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
Згідно з постановою суду, 13.02.2020 року близько 10 год. 39 хв. в зону митного контролю на в`їзд в Україну по смузі руху «Червоний коридор» пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав рейсовий автобус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код № НОМЕР_2 , сполученням Щецин - Київ, в якому гр.України ОСОБА_1 слідував як водій. Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Для здійснення митного оформлення гр.України ОСОБА_1 та другий водій, подали митні декларації, в яких заявили про наявність в них особистих речей. Після завірення декларацій штампом „Під митним контролем № 419”, під час проведення митного огляду транспортного засобу (Акт митного огляду UA209040/2020/011355_від 13.02.2020р.), у багажному відділення автомобіля (без ознак приховування) було виявлено товар, не зазначений у жодній декларації, а саме: Блузи дитячі джинсові, торгової марки HAAPPY HOUSE, нові, артикул HB-8157, різних розмірів та кольорів, в поліетиленовій упаковці, країна виробника не встановлена – 120 шт.; Куртки дитячі балонові, торгової марки DOLA ELVIN, нові, артикул HR-9269, різних розмірів та кольорів, в поліетиленовій упаковці, країна виробника не встановлена – 60 шт. Кількість предметів правопорушення 180 шт.
Вказаний товар не був задекларований жодним із водіїв при усному та письмовому декларуванні, ні пасажирами, які слідували у даному автобусі, при усному декларуванні і як стало відомо, належав гр. України ОСОБА_1 . Про наявність зазначеного товару гр. ОСОБА_1 в процесі декларування не заявив та у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України, проте визнав його своєю власністю. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України вищевказаний товар шляхом недекларування, тобто, не заявивши за встановленою формою точні відомості про нього, а саме – про його наявність та кількість. Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу. Відповідно до даних висновку експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та дослідження Держмитслужби від 17.03.2020 року № 1420003400-0139, вартість предметів правопорушення становить 76 302,0 грн.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, в якій просить, оскаржувану постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. А у випадку, якщо доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу адміністративного правопорушення буде відхилено – звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю правопорушення відповідно до ст.22 КУпАП.
На підтримку своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог законодавства, без повного та об`єктивного розгляду справи, оскільки переміщувані товари не приховував від митного контролю, та мав право не декларувати товар на суму, що не перевищує 500 євро. Крім цього, ОСОБА_1 зазначає те, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнає повністю вину та розкаюється у вчиненому, накладене стягнення в розмірі 76302 гривні майже вдвічі перевищує його річний дохід, має на утриманні трьох малолітніх дій, винаймає житло, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, позитивно характеризується по місцю проживання, обтяжуючих обставин в справі не встановлено, вчиненим правопорушенням не заподіяно істотної шкоди державним інтересам, а тому вважає можливим застосування вимог ст.22 КУпАП.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, при цьому зазначає, що про час і місце розгляду справи судом не був повідомлений та про те, що справа розглянута судом дізнався з сайту судової влади 19.06.2020 року та копію постанови не отримував.
Заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника митного органу, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи №461/2961/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наступними доказами: протоколом про порушення митних правил №0502/20900/20 від 13.02.2020 року (а.с.2-5), актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.02.2020 року (а.с.8), митною декларацією ОСОБА_1 від 13.02.2020 року, в якій останній вказав, що перевозить особисті речі (а.с.13), висновком №1420003400-0139 від 17.03.2020 року (а.с.28-31). 
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував такий вид стягнення як штраф в розмірі 100 % від вартості вилученого товару та його конфіскацію в дохід держави.
З огляду на викладене апеляційний суд не вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки зазначене спростовується дослідженими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Також апеляційний суд не вбачає обґрунтованих підстав для застосування вимог ст.22 КУпАП, оскільки вартість предметів порушення митних правил становить 76302 гривні, що є значною сумою, та заявлені ОСОБА_1 обставини в апеляційній скарзі не впливають на зменшення суспільної небезпеки вчиненого правопорушення.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.294 КУпАП, ст.467 МК України -

постановив:

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.472 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Березюк О.Г.