ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року
м. Київ
Справа № 800/560/14
Провадження № 11-1192заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Князєва В. С.,
судді-доповідача Гриціва М. І., 
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю секретаря судового засідання Сороки Л. П.,
представників:
відповідача - Мовіле О. С.,
третьої особи - Козиренка  С. П . , 
розглянула у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 про перегляд рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2019 року (судді Стародуб О. П., Гімон М. М., Коваленко Н. В., Кравчук В. М., Чиркін С. М.) в адміністративній справі № 800/560/14 за позовом ОСОБА_3 до ПрезидентаУкраїни, третя особа - Міністерство юстиції України, про зміну формулювання підстав звільнення і
ВСТАНОВИЛА:
1. ОСОБА_3 у листопаді 2014 року звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив змінити формулювання причин звільнення з посади голови Глухівської районної державної адміністрації Сумської області (далі - Глухівська РДА) з «звільнити ОСОБА_3 з посади голови Глухівської РДА з підстав, передбачених Законом України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» (чинного на час виникнення спірних правовідносин; пункт 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України») на «звільнити ОСОБА_3 з посади голови Глухівської РДА згідно з поданою ним заявою» або «звільнити ОСОБА_3 з посади голови Глухівської РДА».
Вимоги обґрунтував тим, що Розпорядження Президента України № 1226/2014-рп від 
30 жовтня 2014 року «Про звільнення ОСОБА_3 з посади голови Глухівської районної державної адміністрації Сумської області» (далі - Розпорядження № 1226/2014-рп) у частині звільнення з підстав, передбачених Законом України від 16 вересня 
2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон № 1682-VII) (пункт 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України; далі - КЗпП України) суперечить Конституції України, законам України та міжнародним правовим нормам, оскільки ще до набрання чинності цим Законом 27 червня 2014 року він (позивач) написав заяву про звільнення його за власним бажанням з посади голови Глухівської РДА. Задовго до набрання чинності Законом № 1682-VII Кабінет Міністрів України подав Президенту України подання про звільнення голів місцевих державних адміністрацій, з приводу якого та зазначених у ньому підстав його мали звільнити з посади керівника місцевого державного органу влади. Крім того, відповідач мав би звільнити з підстави закінчення строку повноважень попереднього Президента України, на який призначаються голови місцевих державних адміністрацій.
2. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 12 вересня 2019 року ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову.
Суд виходив із того, що на час видання оскарженого Розпорядження № 1226/2014-рп набув чинності Закон № 1682-VІІ, за яким особи, які сукупно не менше одного року у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року обіймали посаду (посади) голови районної державної адміністрації, підлягали звільненню на підставі цього Закону. 
У судовому рішенні зроблено висновок про те, що предмет позову містить безпосередню матеріально-правову вимогу до відповідача про незаконне використання для звільнення з посади керівника районного органу державної влади підстави, передбаченої Законом № 1682-VII. Для застосування інших підстав звільнення, навіть і тих, які називає позивач, на час видання оскарженого розпорядження не було. Після виборів нового Президента України й видання оскарженого акта Глави держави ОСОБА_3 продовжував обіймати посаду голови Глухівської РДА. Оскільки інших, з погляду позивача, правомірних та більш сприятливих його стану, приводів і причин для увільнення з посади голови районного органу державної влади, окрім як підстави, передбаченої Законом № 1682-VII, не було - відповідач, як визнав суд, законно й правомірно послався саме на цю підставу.
Суд зазначив також, що відповідно до Закону України від 09 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 586-XIV) у разі обрання нового Президента України законною підставою для звільнення з посади голови місцевої державної адміністрації є не закінчення повноважень раніше обраного Президента України чи обрання нового, а призначення новообраним Президентом України у встановленому порядку на таку посаду нового голови такої адміністрації.
Позаяк на час видання оскарженого Розпорядження нового голову Глухівської РДА не призначили, позивача можна було звільнити тільки на підставі Закону № 1682-VII. Конкуренції підстав для припинення його повноважень та звільнення не було.
Із посиланням на положення статей 8 та 9 Закону № 586-XIV суд виснував, що голови місцевих державних адміністрацій хоча і призначаються на посади на строк повноважень Президента України, однак закінчення строку повноважень Президента України не тягне за собою автоматичне їх звільнення з посади.
3. ОСОБА_3 не погодився із цим рішенням Суду і подав апеляційну скаргу з вимогами скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Вважає, що оскаржене рішення суперечить Конституції та законодавству України і не ґрунтується на фактичних обставинах справи.
Після вступу на посаду новообраного Президента України Порошенка П. О. , він ( ОСОБА_3 ) 27 червня 2014 року знаходився на колегії в Сумській обласній державній адміністрації (далі - Сумська ОДА) і написав заяву про звільнення з посади голови Глухівської РДА за власним бажанням та надав її начальнику відділу кадрової роботи апарату Сумської ОДА.
Підстава звільнення голови місцевої державної адміністрації «за власним бажанням» передбачена пунктом 9 частини першої статті 9 Закону № 586-XIV, норми якого єімперативними. За наявності заяви про звільнення за власним бажанням роботодавець зобов`язаний задовольнити її.
Вважає, що звільнення з посади голови Глухівської РДА мало відбутися на підставі його зави про звільнення за власним бажанням, датованої 27 червня 2014 року, але не на підставі, передбаченої Законом № 1682-VII, який набрав чинності 16 жовтня 2014 року.
Покликається на те, що усупереч вимогам Закону № 586-XIV Президент України не виконав внесене Кабінетом Міністрів України подання Президентові України від 
20 червня 2014 року № 7875/0/2-14 про звільнення голів районних, районних у місті Києві місцевих державних адміністрацій у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України (далі - Подання).
В апеляційній скарзі акцентується увага на вибірковості та дискримінаційності дій відповідача на дату видання оскарженого розпорядження, які проявилися у тому, що за однакових умов, у яких перебував позивач та керівники інших районних державних адміністрацій, Глава держави після набрання чинності Законом № 1682-VII, стосовно одних таких керівників видав розпорядження про звільнення їх на підставі Подання, тоді як його - на підставі, передбаченій цим Законом. Як приклади, позивач називає розпорядження № 1279/2014-рп, 1280/2014-рп, 1283/2014-рп від 16 грудня 2014 року, якими Президент України звільнив ОСОБА_6 - голову Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_7 - голову Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_8 - голову Каховської районної державної адміністрації Херсонської області з відповідних посад на підставі Подання, внесеного до набрання чинності Законом № 1682-VIІ.
4. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржене Розпорядження видано за наявності відповідних правових підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказав, що законодавство не містить положень, які зобов`язують Президента України звільняти голів місцевих державних адміністрацій саме з тих підстав, що зазначені у Поданні. На момент прийняття спірного Розпорядження нового голову Глухівської РДА призначено не було, а з часу набрання чинності Законом № 1682-VIІ позивач підлягав звільненню з посади на підставі норм саме цього Закону. 
Третя особа відзиву не надала.
5. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 07 листопада 2019 року поновила пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрила апеляційне провадження у цій справі, а ухвалою від 28 листопада 2019 року призначила розгляд справи у судовому засіданні.
Представники відповідача та третьої особи просили відмовити у задоволенні скарги й залишити без змін рішення суду.
6. Велика Палата Верховного Суду заслухала пояснення представників учасників справи, дослідила матеріали справи, перевірила мотиви апеляційної скарги й у межах апеляційного перегляду дійшла таких висновків.
У цій справі суд встановив обставини справи, які стисло можна викласти таким чином.
Президент України Розпорядженням від 14 травня 2010 року № 778/2010-рп призначив ОСОБА_3 головою Глухівської РДА.
Новообраний Президент України Порошенко П. О. 18 червня 2014 року звернувся до Прем`єр-міністра України з листом № 1-1/467, у якому просив внести на його розгляд подання про звільнення голів місцевих державних адміністрацій у зв`язку із закінченням повноважень Президента України.
На виконання цього листа Кабінет Міністрів України 20 червня 2014 року вніс Президентові України подання про звільнення голів районних, районних в місті Києві державних адміністрацій у зв`язку з закінченням строку повноважень Президента України, серед яких і ОСОБА_3 . 
Позивач 27 червня 2014 року написав заяву про звільнення з посади голови Глухівської РДА.
16 жовтня 2014 року набрав чинності Закон № 1682-VІІ, положеннями якого передбачалося здійснення заходів щодо очищення влади шляхом заборони посадовим та службовим особам (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування брати участь в управлінні державними справами. Зокрема, було передбачено звільнення з посад голів районних державних адміністрацій, які обіймали сукупно не менше одного року посаду у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 
2014 року.
30 жовтня 2014 року Президент України видав Розпорядження № 1226/2014-рп «Про звільнення ОСОБА_3 з посади Глухівської районної державної адміністрації Сумської області», яким звільнив ОСОБА_3 з посади голови Глухівської РДА з підстав, передбачених Законом № 1682-VII (пункт 72 частини першої статті 36 КЗпП України).
Тимчасовий виконувач обов`язків голови Глухівської РДА на виконання цього Розпорядження 11 листопада 2014 року видав розпорядження № 109-к, яким припинив повноваження позивача на посаді голови Глухівської РДА з 11 листопада 2014 року. 
ОСОБА_3 17 листопада 2014 року звернувся до Сумської ОДА із заявою про результати розгляду поданої ним 27 червня 2014 року заяви про звільнення за власним бажанням.
Листом від 28 листопада 2014 року № 1130-03/Т Сумська ОДА повідомила, що у період з 20 до 27 червня 2014 року голови районних державних адміністрацій Сумської області написали заяви щодо їх звільнення із займаних посад у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України, однак, вказані заяви не надсилалися до Кабінету Міністрів України, оскільки 20 червня 2014 року останнім внесено Подання.
Вважаючи, що в оскарженому Розпорядженні мало бути зазначено іншу підставу для звільнення, ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
7. Спірні відносини в основному регулюються Основним Законом, КЗпП України, Законом № 586-XIV та Законом № 1682-VII.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 118 Конституції України голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 586-XIV повноваження голів місцевих державних адміністрацій можуть бути припинені Президентом України у разі: 1) прийняття відставки голови відповідної обласної державної адміністрації; 2) подання Прем`єр-міністра України з підстав, передбачених законодавством про державну службу; 3) висловлення недовіри простою більшістю голосів від складу відповідної ради; 4) з інших підстав, передбачених цим та іншими законами України; 5) з ініціативи Президента України.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 9 Закону № 586-XIV повноваження голів місцевих державних адміністрацій припиняються Президентом України у разі подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням.
За частиною другою статті 8 Закону № 586-XIV голови місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України на строк повноважень Президента України.
У разі обрання нового Президента України голови місцевих державних адміністрацій продовжують здійснювати свої повноваження до призначення в установленому порядку нових голів місцевих державних адміністрацій (частина четверта статті 9 Закону 586-XIV).
Відповідно до пункту 72 частини першої статті 36 КЗпП України трудовий договір може бути припинено з підстав, передбачених Законом № 1682-VII.
Відповідно до частини третьої статті 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.
8. Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1682-VIIочищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 3 цього Закону заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року посаду голови районної державної адміністрації.
Підпунктом 1 пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1682-VІІ встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.
9. Як убачається з матеріалів справи, ані у своєму позові, ані в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не заперечує проти самого факту звільнення і не оскаржує Розпорядження про звільнення. Позивач тільки вважає, що у ньому мала бути інша підстава для звільнення, зокрема, подана ним 27 червня 2014 року заява про звільнення з посади голови Глухівської РДА за власним бажанням.
10. Порядок призначення та звільнення голів місцевих державних адміністрацій дає підстави вважати, що з головами місцевих державних адміністрацій укладається строковий договір.
За пунктами 2, 3 частини першої, частиною другою статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Згідно з частиною першою статті 39 цього Кодексу строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.
У частині першій статті 38 КЗпП України передбачено, що <…> у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
За частиною другою цієї статті якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.
11. Як згадано вище, ОСОБА_3 27 червня 2014 року написав заяву про звільнення за власним бажанням і таким чином виявив свою волю та бажання звільнитися із посади голови районної державної адміністрації. Про таке своє рішення повідомив роботодавця у визначений законодавством строк та спосіб.
Коли написав заяву про звільнення, позивач вчинив юридично значущі дії у межах закону і вправі був очікувати, що суб`єкт владних повноважень буде також діяти у межах та у спосіб, визначений законодавством.
Поряд із цим Кабінет Міністрів України ще раніше, 20 червня 2014 року, вніс Президентові України подання про звільнення голів районних, районних в місті Києві державних адміністрацій у зв`язку з закінченням строку повноважень Президента України. У Поданні на звільнення значився й ОСОБА_3 
12.Із наведених вище обставин випливає, що на час видання спірного Розпорядження існувало кілька підстав для звільнення позивача з посади. Одні з цих підстав у часі виникли раніше, виражали добру волю й бажання посадової особи звільнитися із займаної посади на прийнятних для нього умовах, інша - фактично випливала із настання події (обрання нового Президента України), з якою пов`язується закінчення строку здійснення повноважень, наданих попереднім Президентом України, а ще інша - у часі виникла пізніше й тягнула для працівника негативні наслідки, які не були спричинені порушенням ним Конституції та законів України, вчиненням злочину або інших несумісних із його посадою дій. Тим часом відповідач обрав підставу, визначену Законом № 1682-VІІ, яка погіршила становище позивача.
13. Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду не може погодитись із його висновками, що позивач підлягав звільненню з посади на підставі норм саме Закону № 1682-VІІ.
Частина друга статті 1 Закону № 1682-VІІ визначає, що очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_9 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.
Позивач добровільно (до існування згаданого Закону) виявив бажання усунутися від участі в управлінні державними справами. Проте відповідач, зволікаючи і розуміючи про наслідки звільнення з підстав, визначених Законом № 1682-VІІ, не виконав свого обов`язку щодо реалізації підстав для звільнення позивача, які існували (більше трьох місяців) до набрання чинності Закону № 1682-VІІ.
Суд першої інстанції правильно протлумачив норми частини другої статті 8 та частини четвертої статті 9 Закону № 586-XIV, за змістом яких голови місцевих державних адміністрацій хоч і призначаються на посади на строк повноважень Президента України, однак закінчення строку повноважень Президента України не тягне за собою автоматичне їх звільнення з посади. Проте помилково зробив висновок, що таке правове регулювання свідчить про те, що у разі обрання нового Президента України законною підставою для звільнення з посади голови місцевої державної адміністрації є не закінчення повноважень раніше обраного Президента України чи обрання нового, а призначення новообраним Президентом України у встановленому порядку на таку посаду нового голови такої адміністрації. 
Справді, за частиною четвертою статті 9 Закону № 586-XIV, у разі обрання нового Президента України голови місцевих державних адміністрацій продовжують здійснювати свої повноваження до призначення в установленому порядку нових голів місцевих державних адміністрацій. Втім, коли Президент України вирішує припинити повноваження голови районної державної адміністрації не з власної ініціативи, а з підстав, установлених Законом № 1682-VІІ, то за наявності інших підстав, визначених статтею 9 Закону № 586-XIV, у Президента України виникає обов`язок щодо їх реалізацій, оскільки ці підстави з`явилися раніше і з огляду на конституційно та законодавчо визначений статус голови районної державної адміністрації, гарантії та умови перебування його на цій посаді були актуальні на день і час, коли Президент України мав прийняти рішення про припинення повноважень такої посадової особи. Якщо виникла необхідність припинення повноважень голови РДА за об`єктивними критеріями, але існували суб`єктивні підстави звільнення, то переважаючими мають бути підстави припинення повноважень, які є прийнятними для працівника. 
14. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду критично ставиться до покликань відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що підставою для звільнення (за наявності інших підстав, які виникли раніше в часі) мала бути пріоритетна підстава, визначена Законом № 1682-VІІ.
15. Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Президент України, коли видавав оспорене Розпорядження, діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами № 586-XIV і № 1682-VII.
16. Заява ОСОБА_3 про звільнення з посади за власним бажанням формально не підпадає під підстави припинення повноважень голови Глухівської РДА, оскільки після її подання фактично не була реалізована. Коли закінчився встановлений законом строк її розгляду, ОСОБА_3 продовжував бути головою цього органу державної влади, а Президент України своєчасно не прийняв рішення з приводу цієї заяви.
Зі справи видно, що заяву про звільнення позивач написав через невеликий проміжок часу після внесення Президентові України Подання Кабінету Міністрів України про звільнення ОСОБА_3 з посади голови Глухівської РДА. Не без того, якщо зважити на дату Подання Кабінету Міністрів України (20 червня 2014 року) і день написання заяви 
(27 червня 2014 року), то заява ОСОБА_3 про звільнення була подана на виконання положень частини другої статті 8 Закону № 586-XIV, якими визначається строк перебування на посаді голови місцевої державної адміністрації і які водночас містять підстави припинення повноваження керівника цього орану державної влади. Але незаперечним залишається той факт, що ОСОБА_3 написав заяву про звільнення з посади голови Глухівської РДА й подав її, а також те, що ця заява була написана у часі і виражала розуміння позивача про настання події - обрання нового Президента України, за якої на підставі закону можуть бути припинені його повноваження голови.
У позовній заяві ОСОБА_3 пропонував та залишив на вибір суду два варіанти формулювання причин його звільнення із займаної посади, які, як видно із встановлених обставин справи, фактично базуються на одній єдиній підставі - обрання нового Президента України, що має своїм наслідком припинення повноважень голів місцевих районних державних адміністрацій, яких на ці посади призначив попередній Президент України на строк своїх повноважень Президента України. 
17. У контексті конкретних обставин цієї справи, у межах заявлених вимог та з огляду на положення статті 235 КЗпП України Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне змінити підставу звільнення ОСОБА_3 з посади голови Глухівської РДА з «підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України)» на «за частиною другою статті 8 Закону України від 09 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації».
18. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.
На підставі пункту 3 частини першої статті 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
19. Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 із вимогами скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заявлених позовних вимог підлягає задоволенню. 
Керуючись статями 243, 250, 266, 315, 317, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.
Змінити підставу звільнення ОСОБА_3 з посади голови Глухівської районної державної адміністрації Сумської області з «підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»(пункт 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України)» на «за частиною другою статті 8 Закону України від 09 квітня 1999 року № 586-ХІV «Про місцеві державні адміністрації».
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                  В. С. Князєв
Суддя-доповідач                                                                                         М. І. Гриців
Судді:                                     Н. О. Антонюк                                               Л. М. Лобойко
Т. О. Анцупова                                              Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна                                               О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук                                            В. В. Пророк
Ю. Л. Власов                                                 Л. І. Рогач
В. І. Данішевська                                         О. С. Ткачук
Ж. М. Єленіна                                               В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков                                           О. Г. Яновська
О. Р. Кібенко