Справа № 461/3931/20                        Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 33/811/1104/20                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, розглянувши апеляційну скаргу захисника Стиранки І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 09 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

встановив:

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 09.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 05.05.2020 року о 10 год. 00 хв. у м. Львові на вул. Винниченка, 18 перед входом до Львівської обласної державної адміністрації здійснив акцію протесту, на яку зібралось до двадцяти осіб, чим порушив пункту 7 частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211.
 
На дану постанову захисник Стиранка М.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. При цьому апелянт зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі не враховано всіх обставин справи, зокрема те, що ОСОБА_1 не був організатором акції протесту, в матеріалах справи на підтвердження цього немає жодних доказів, та жодним нормативним документом не передбачено заборони на проведення політичних акцій, мирних зібрань чи протесті, що є конституційним правом, передбаченим ст.39 Конституції України. Також захисник зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду є посилання на п.7 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, якої немає в зазначеному нормативно-правовому акті, а правильним є п.п.7 п.2 вказаної Постанови КМУ, та зазначений нормативно-правовий документ не обмежує конституційного права осіб на здійснення мирних поличних акцій чи протестів та суд першої інстанції розглядаючи справу вийшов за межі складеного протоколу.
Також захисником в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, при цьому зазначає, що ОСОБА_1 жодним чином не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом першої інстанції 09.07.2020 року, а тому вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
На апеляційний розгляд ОСОБА_1 та його захисник не прибули та про причини неявки не повідомили, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи № 461/3931/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Апеляційний суд вважає доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджується з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.
Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, притягуються особи, які здійснили порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до п.п.7 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року заборонено до 11 травня 2020 року: проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, індивідуальних тренувальних занять (біг, хода, їзда на велосипеді, рух на активних візках спортсменів з інвалідністю) спортсменів штатних команд національних збірних команд України з олімпійських, неолімпійських, національних видів спорту та видів спорту осіб з інвалідністю, за умови забезпечення учасників засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;
Також зазначена норма закону є бланкетною (відсильною), а тому при складені протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов`язковим є посилання на спеціальні норми законодавства, зокрема Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», інші актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
В протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 №523719 від 05.05.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.7 Постанови КМ України №211. В подальшому суд розглядаючи справу послався на пункту 7 частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211. Проте ні автором протоколу, ні судом першої інстанції, не вказано яку саме статтю Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушив ОСОБА_1 , а також в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду здійснено посилання на неіснуючу по суті норму законодавства України. Зазначення конкретних спеціальних норм при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП є обов`язковим.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що підпунктом 7 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 заборонено проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, однак жодним чином не зазначено, що громадянам України заборонено здійснювати виходи на мирні зібрання, мітинги, походи і демонстрації, які гарантовані ст.39 Конституцією України як спосіб висловлення свободи світогляду, віросповідання, вільного вираження своїх поглядів та переконань, в тому числі політичних. Зазначені права осіб можуть бути обмежені лише в законом дозволеному порядку та в умовах воєнного або надзвичайного стану, якого на території України на момент складення відносно ОСОБА_1 введено не було.
Інших належних та допустимих доказів, які стверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих дій відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №523719 від 05.05.2020 року, суду надано не було.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити захиснику Стиранці М.Б. строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Стиранки М.Б. задоволити.
Постанову Галицького районного суду м.Львова від 09 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, скасувати та провадження у справі № 461/3931/20 відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.