Номер провадження: 22-ц/813/5075/20 
Номер справи місцевого суду: 520/3857/18
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Томашевської К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Георгієва Василя Івановича (заінтересована особа – Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк»), на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Коваленко О.Б. 06 грудня 2019 року у м. Одеса, –

встановила:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою, яку було уточнено, на дії та бездіяльність державного виконавця Другого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Георгієва В.І. (т. 1 а.с. 1-5, 46-48, 84-86).
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилався на те, що 01 листопада 2005 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та скаржником ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останный отримав кредит у валюті 40 000 доларів США. В цей же день між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким остання взяла на себе зобов`язання відповідати за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором. Також, між вказаними особами та Банком 03 листопада 2005 року було укладено договір іпотеки, за яким предмет іпотеки – земельна ділянка площею 0,03 га за адресою АДРЕСА_1 , передається в іпотеку. На вказаній земельній ділянці збудовано будинок загальною площею 160,2 кв.м., який зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, тобто по 1/2 частині кожному.
25 листопада 2009 року Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ № 2-H-2082/2009 року, яким було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ВАТ «Морський транспортний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 311,06 доларів США та 4 719,78 гривень, а також судовий збір у розмірі 850 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн.
В провадженні державного виконавця Другого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Гєоргієва В.І. знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2-Н-2082/2009, виданий 02 лютого 2010 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» грошової суми в розмірі 28 311,06 доларів США та 5 599,78 грн.
30 листопада 2016 року, в черговий раз, від стягувача ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», була подана заява про примусове виконання. 01 грудня 2016 року Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2-н-2082/2009 року, виданого Київським районним судом м. Одеси. 08 грудня 2017 року державним виконавцем, відповідно до вимог ст.48 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на земельну ділянку та будинок за вищевказаною адресою. 16 сычня 2018 року державним виконавцем були винесені постанови про призначення суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для надання письмового висновку, звіту про оцінку майна з питань встановлення ринкової вартості арештованого та описаного майна, а 19 січня 2018 р. отримано Звіт про експертну грошову оцінку майна ТОВ «КБ Домінанта». 19 лютого 2018 року державним виконавцем, у відповідності до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2831/5, була направлена заявка та документи щодо реалізації арештованого майна на електронних торгах в рамках виконавчого провадження № 53022903 у вигляді звернення стягнення на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , що належить скаржнику.
Скаржник посилається на те, що державний виконавець проігнорував вимоги ст.48 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» та Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передавши на реалізацію вказане майно. 
25 травня 2018 року Київським районним судом м. Одеси у справі №520/5749/18 було винесено ухвалу про задоволення скарги, якою, серед іншого було визнано неправомірними дії державного виконавця Другого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Георгієва В.І., пов`язані з передачею на реалізацію арештованого майна. Зобов`язано державного виконавця Другого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Георгієва В.І. повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із забороною (мораторієм) на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.
Постановою апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк», правонаступника ПАТ «Марфін Банк», було задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2018 року про задоволення скарги змінено. Виключено з мотивувальної та резолютивної частин ухвали суду посилання на зобов`язання державного виконавця Другого Київського ВДВС ГТУЮ Георгієва В.І. територіального управління юстиції в Одеській області зупинити реалізацію арештованого майна: житлового будинку, площею 160,2 кв. м., та земельної ділянки, площею 0,0300 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . В решті ухвалу залишено без змін.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 09 вересня 2019 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «МТБ Банк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, за участю суб’єктів оскарження: державного виконавця Другого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Георгієва В.І., Другого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області, стягувача - ПАТ «Марфін Банк».
Таким чином, у іншій справі з виконання того самого виконавчого документа було встановлено, що стягнення на нерухоме майно в даний час неможливо у зв`язку із забороною (мораторієм) на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Георгієва В.І. щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: Ѕ частки житлового будинку та Ѕ частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Зупинено реалізацію майна, а саме Ѕ частки житлового будинку та Ѕ частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 25-26)
В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, при передачі арештованого майна на реалізацію державним виконавцем були зроблені усі необхідні запити стосовно зареєстрованих у цьому майні осіб; малолітні діти були зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому їх права на користування житловим приміщенням державним виконавцем, під час виконання судового рішення, порушені не були (т.3 а.с. 28-29).
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ПАТ «МТБ Банк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Як бачається з матеріалів справи, Виконавче провадження №5302290 було відкрито на підставі заяви стягувача ПАТ «Марфин банк» від 30 листопада 2016 р. та судового наказу №2-н-2082/2009, виданого 02 лютого 2010 р. Київським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Морський транспортний банк» грошової суми у розмірі 28 311,06 доларів США та 5 599,78 грн. 
Відмітки на зворотній стороні судового наказу свідчать про те, що виконавчий документ регулярно подавався до ВДВС, але повертався стягувачу. 10 червня 2016 року виконавчий документ було повернено стягувачу на підставі п/п 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме - з причини дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Однак, при проведенні виконавчих дій в рамках ВП № 53022903 державним виконавцем Георгієвим В.І. не були взяті до уваги ч.5 ст.48 розділу VII Закону України «Про виконавче провадження» і стягнення було звернено на нерухоме майно, яке підпадає під дію Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Пунктом 28 Р. VІІІ вищевказаної Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закона.
У статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вказано, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Оскільки сума грошової оцінки Ѕ частки житлового будинку та Ѕ частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , проведеної в рамках виконавчого провадження, значно перевищує вимоги виконавчого документі, а також у зв`язку із дією заборони (мораторія) на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, правильним є висновок суду першої інстанції про визнання неправомірними дій державного виконавця.
Крім того, як вірно вказано у судовому рішенні, державним виконавцем був зроблений запит до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та державного реєстру іпотек, тому йому було відомо, що житловий будинок загальною площею 160,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , не є предметом іпотеки, а земельна ділянка площею 0,03 га за цією адресою є об`єктом обтяження - іпотекою.
Згідно ч. 7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку".
Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ "Про іпотеку".
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку").
В житловому будинку, якій ВДВС передав на реалізацію до ДП «Сетам» проживають інші особи (не сторони виконавчого провадження), у тому числі неповнолітні діти, прав яких теж стосуються дії державного виконавця Георгієва. В.І.
Доводи апелянта про помилковість висновку суду щодо необхідності попереднього дозволу органу опіки та піклування на реалізацію іпотечного майна, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки нерухоме майно було арештовано і виставлено на реалізацію в рахунок виконання рішення про стягнення боргу, а не про звернення стягнення на предмет іпотеки, за відсутності попередньої згоди органу опіки та піклування.
Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним виключити з мотивувальної та резолютивної частин ухвали суду першої інстанції посилання на зобов`язання державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гєоргієва Василя Івановича зупинити реалізацію арештованого майна: житлового будинку, площею - 160,2 кв. м., та земельної ділянки, площею - 0,0300 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це суперечить висновку суду про визнання неправомірними дій державного виконавця.
Так, зупинивши реалізацію арештованого майна, суд зупинив виконання рішення суду, із чим колегія суддів погодитись не може.
Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції в частині зобов`язання державного виконавця зупинити реалізацію арештованого майна не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, колегія суддів вважає, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року в цій частині підлягає зміні за вищевказаного обґрунтування.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» –задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року – змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частин ухвали суду посилання на зобов`язання державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гєоргієва Василя Івановича зупинити реалізацію арештованого майна: житлового будинку, площею - 160,2 кв. м., та земельної ділянки, площею - 0,0300 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
В решті ухвалу – зашити без змін
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 25 червня 2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе