КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 753/12499/19
провадження №22-ц/824/9614/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Болотова Є.В., Левенця Б.Б.,	
розглянув у порядку письмово провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року /суддя Комаревцева Л.В./
у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вишняківська-9» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -                 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Позивач звернувся з вимогами про  стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1  41 270 грн.07 коп., інфляційні втрати - 15 763 грн. 23 коп., 3% річних з простроченої суми у розмірі 3 505 грн. 69 коп., а всього 60 538 грн. 99 коп. за період з липня 2016 року по квітень 2019 року.
Рішенням  Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСББ «Вишняківська - 9» заборгованість за житлово-комунальні послуги у період з липня 2016 року по квітень 2019 року у розмірі 41 270, 07 коп., інфляційні втрати - 15 763,23 грн., 3% річних з простроченої суми у розмірі 3 505,69 грн., а всього 60 538,99 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень) 99 копійок, 1921.00 грн. оплаченої суми судового збору. В задоволенні вимог про стягнення правничої допомоги - відмовлено. /а.с. 105-107/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що з жовтня 2016 року в квартирі, яку на праві спільної власності, вона займає, не надавалася послуга опалення житлового приміщення, температура повітря в квартирі сягала до 11,5 градусів тепла. Позивач систематично з 2016 по 2019 рік не виконував свої зобов`язання щодо належного опалення житлових приміщень. Вказувала, що не зрозуміло за які ж саме послуги вона  має заборгованість, а також, згідно до яких розрахункових документів така сума розраховувалась, тобто, судом першої інстанції не було досліджено з яких саме сум виникла дана заборгованість, тобто, фактично заборгованість була визначена зі слів позивача. Зазначала, що вносила оплату за комунальні послуги про, що в неї в наявності квитанції про оплату останніх, які вона не мала можливості надати їх до огляду суду з причини того, що не була повідомлена про відкриття судового провадження, а отже, не мала можливості бути присутньою під час розгляду справи.
Представник ОСББ «Вишняківська-9» звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Зазначав, що жодного доказу ненадання або неналежного надання послуг в матеріалах апеляційної скарги немає, всі доводи базуються виключно на припущеннях ОСОБА_1 на підтвердження суми заборгованості позивачем додано до позовної заяви розрахунок боргу, в якому визначено за що саме та скільки сплачували відповідачі та фактичні суми, які вони повинні були сплачувати. Крім того, до позову було додано ряд договорів, протоколів, яким підтверджується вказаний розрахунок. Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції всебічно і повно з`ясовані всі фактичні обставини, на яких ґрунтувалися позовні вимоги, об`єктивно оцінені докази, які мали юридичне значення для розгляду справи та вирішено спір по суті, а вимоги, наведені в апеляційній скарзі не обґрунтовані та базуються виключно на припущеннях ОСОБА_1 .
У відповіді на відзив, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вказувала, що позивачем не було доведено, що він надавав відповідачу, а останній отримував послуги з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, з прибирання прибудинкової території, сходових клітин, обслуговування ліфтів, диспетчеризації, електроенергії для ліфтів, обслуговування внутрішньо-побутових мереж, дератизації та дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів, підготовки до осінньо-зимового періоду, освітлення місць загального користування. Також, не було доведено, що сума заборгованості, яка зазначена в позові у розмірі 41 270, 07 грн. відповідає тарифам на житлово-комунальні послуги, що затверджені в установленому законом порядку, не було вказано методології нарахування розміру виплат за надані послуги та не надано квитанцій відповідно до яких проводились вказані нарахування, не надано детального розрахунку послуг.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.10.2009 р. визнано факт існування сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 1998 року по грудень 2003 року. Визнано квартиру АДРЕСА_1 - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 60-64/.
Відповідачі не сплачують за отримані житлово-комунальні послуги своєчасно, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.04.2019 становить 41 270 грн. 07 коп. /а.с.67-69/.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 15 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», про те, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги», яка визначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; ст. 526 ЦК України якою визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та статтею 525 ЦК України якою передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Встановивши, що відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг, не надано контрозрахунку боргу, враховуючи заперечення, які надані суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у період з липня 2016 року по квітень 2019 року у розмірі 41270,07 (сорок одна тисяча двісті сімдесят гривень) 07 коп., інфляційні втрати - 15 763,23 грн., 3% річних з простроченої суми у розмірі 3 505,69 грн., а всього 60 538,99 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень) 99 копійок є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги про правомірність не оплати за послуги опалення, що не надаються, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.
Акт на який посилається апелянт про фіксацію температури складено 22.11.2019 р. після ухвалення судом першої інстанції рішення.
Не приймає також і суд апеляційної інстанції здійснену порівняльну таблицю нарахованих та сплачених рахунків. оскільки апелянт не у повній мірі відображає дані у таблиці, не враховуючи дату оплати комунальних послуг.
Так, відповідно до долучених квитанцій, виставлені рахунки за січень, лютий, березень, квітень, жовтень 2017 р. частково сплачені у березні 2018 р., рахунок за травень, червень, липень, серпень, вересень 2017 р. - частково сплачений у листопаді 2017 р. Будь-яких інших контраргументів щодо неспівпадіння сум, які відповідно до розрахунку позивача зараховані /а.с. 67-68/, апелянтом не надано.
Не приймаються і аргументи апелянта щодо відсутності доказів надання послуг з боку позивача, оскільки тягар доведення необґрунтованості позовних вимог лежить на апелянтові, яка звернулась з апеляційною скаргою, формально пославшись на відсутність наданих послуг не підтверджуючи це належними доказами.
Таким чином,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року  -   залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року  -   залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: