П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/3086/19-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Бошкова Ю.М. 
          Суддя-доповідач:  Іваненко Т.В. 
18 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Вербицької Т.А.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  18 грудня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця, повний текст складено - 26 грудня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо розрахунку розміру пенсії починаючи з 01 березня 2005 року неправомірними;
- зобов`язати відповідача, у зв`язку із помилкою здійснити перерахунок розміру пенсії починаючи з 01 березня 2005 року за коефіцієнтом, встановленим для льотно-випробного складу авіації та виплачувати пенсію у розмірі, що нараховується до виплати згідно з Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 із змінами в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 713, у повному обсязі з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що відмовляючи у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, оскільки позивачем ані під час звернення до органу пенсійного фонду, ані під час судового розгляду не надано доказів на підтвердження того, що у спірних правовідносинах мало місце помилкове застосування до розрахунку його пенсійних виплат коефіцієнту підвищення 3,84142. 
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Позивач в судовому засіданні в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Представник відповідача заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробувального складу, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 1990 року.
З 28 листопада 1996 року виплату пенсії позивачу зупинено у зв`язку із його працевлаштуванням.
06 січня 1999 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив призначити/поновити виплату пенсії за вислугу років.
З 1999 року позивачу поновлено пенсійні виплати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
27 червня 2019 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, однак листом від 25 липня 2019 року № 1870/Г-10 позивачу повідомлено, що працівникам з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації і працівників льотно-випробного складу вперше з 1 березня 2005 року проведений перерахунок пенсій шляхом підвищення розміру заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, на коефіцієнт підвищення. Коефіцієнт підвищення заробітної плати визначався шляхом ділення середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводився перерахунок (2004 рік – 589,62 грн.) на календарний рік, який передував року перерахунку пенсії (1998 – 153,49 грн.), коли відбулися зміни в законодавстві. Тобто, коефіцієнт підвищення становив 3,84142 (589,62 грн. / 153,49 грн).
Не погоджуючись із застосуванням вказаного коефіцієнту при нарахуванні та виплаті пенсії, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
За змістом частини 1 статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (абзац 3 пункту "а" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 липня 1992 року № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", якою затверджено, зокрема, Порядок призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (далі - Порядок № 418).
Відповідно до підпункту "в" пункту 7 Порядку № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 713 "Про внесення зміни до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації"), у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 713 передбачено порядок визначення коефіцієнта перерахунку пенсій для пілотів-випробувачів і пілотів цивільної авіації.
На виконання вищевказаної постанови, Пенсійним фондом України видано інструктивний лист, яким визначено Порядок здійснення відповідного перерахунку розміру пенсій 01 березня 2005 року за вислугу років для "льотно-випробного складу" та "льотних екіпажів ПТК".
Згідно з вищевказаним листом коефіцієнт визначається шляхом ділення середньої зарплати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому провадиться перерахунок (2004 рік), на розмір середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за календарний рік, який передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії. 
Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу за призначенням пенсій в 1990 році.
Для працівників льотних екіпажів, дата перерахунку визначена 07 грудня 1999 року.
Для пенсій працівникам льотно-випробного складу (дж. Фін. 1,8 ШВП 220,270) дата перерахунку 02 грудня 1995 рік, або дата переводу на пенсію за вислугою років.
З матеріалів справи встановлено, що середня заробітна плата за 2004 рік становить 589,62 грн для обох категорій пенсіонерів.
Середня заробітна плата для обчислення коефіцієнту для працівників льотних екіпажів за 1998рік становить 153,40 грн.
Середня заробітна плата для обчислення коефіцієнту для працівників льотно-випробного складу за 1995 рік - 73,04 грн.
Отже, коефіцієнт для обчислення пенсії працівників льотних екіпажів 3,84142(589,62/153,49), а для працівників льотно-випробного складу 8,07256 (589,62/73,04).
Колегією суддів встановлено, що при розрахунку розміру пенсії позивача застосовано коефіцієнт 3,84142, визначений, як працівнику льотного екіпажу, а не як пілоту-випробувачу.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та аналізуючи наведені нормативно - правові акти колегія суддів дійшла висновку, що позивачу здійснено перерахунок пенсій не відповідно до норм чинного законодавства, оскільки розмір його пенсії зменшився.
Посилання апелянта про те, що пенсія позивачу як пілоту-випробувачу призначалася за вислугою років в 1999 році колегія суддів відхиляє, оскільки у 1999 році позивачу було відновлено виплату пенсії , а не призначено.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, зробив передчасні висновки.

Також колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року провадження в частині позовних вимог щодо перерахунку пенсії позивачу з 01 березня 2005 року по 23 вересня 2009 року закрито. Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Тож, пенсія позивача підлягає перерахунку саме з 24 вересня 2009 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 починаючи з 24 вересня 2009 року є неправомірними, а тому слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 24 вересня 2009 року (з коефіцієнтом, встановленим для льотно-випробного складу авіації згідно з Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 із змінами в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 713, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 6 статті 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 768 грн 40 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.1475016313.1 від 24 вересня 2019 року (а.с.2). 
Відповідно до квитанції № 0.0.1582242916.1 від 15 січня 2020 року за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 1152 грн 60 коп.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 1921 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 починаючи з 24 вересня 2009 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 24 вересня 2009 року з коефіцієнтом, встановленим для льотно-випробного складу авіації згідно з Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 із змінами в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року № 713, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у розмірі 1921 грн 00 коп.
В решті позовних вимог відмовити.  
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  24 червня 2020 року.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.