Ухвала
 
28 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 496/967/16-ц
провадження № 61-9820ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року, постанову Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня                    2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 95 092,75 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В решті позовних вимог  відмовлено.
Позовні вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,                      КП «БТІ» Одеської міської радипро стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 95 092,75 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В частині позовних вимог про зобов`язання КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» Одеської міської ради, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 25, в технічному паспорті від 16 січня 2014 року, відкоректованому 21 серпня 2015 року внести інформацію про те, що на підставі пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики України від 10 липня 2001 року за № 582/5773 (зі змінами і доповненнями № 2 (z0113-13) від 08 січня 2013 року така мала архітектурна споруда, як вбиральня під літ. «Б» з розряду «самочинне будівництво» перейшла в статус тимчасової споруди, такої як тротуар, паркан, цистерна, які обслуговують основу споруду-будинок, тому на даний момент споруда «вбиральня» не відображається «самочинним будівництвом», про стягнення з КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» Одеської міської ради на користь ОСОБА_3 , суму матеріальної шкоди у розмірі 156 552,25 грн, про повернення ОСОБА_3 , грошової суми у розмірі 52 184,75 грн, в якості компенсації витрачених грошових коштів на будівництво, безпідставно стягнутих з неї на користь ОСОБА_2 на підставі частини першої  статті  1212, частини другої статті 1213 ЦК України,  відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії  відмовлено.
Заяву ОСОБА_3 про виправлення описок задоволено частково.
Із сторінки першої абзацу першого описової частини (т.2, а.с.224) та із сторінки четвертої абзацу восьмого мотивувальної частини (т.2, а.с.245) постанови Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року, відповідно, виключено слова наступного змісту: «…який є її батьком…» та «…доньки подружжя Трубецьких…».
У вересні 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 , подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати  оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Крім того, до касаційної скарги подано заяву, в якій заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на обставини, якими було зумовлено пропуск строку, зазначивши, що повний текст копії постанови апеляційного суду було отримано  26 серпня 2020 року.   
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України подана до касаційної скарги заява  про поновлення строку на касаційне оскарження не підписана ОСОБА_1 .
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року, постанову Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року, залишити без руху і надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         І. А. Воробйова