ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 липня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/1293/20
Головуючий у першій інстанції – Коваленко А. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/878/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бечка Є.М.,
суддів: Губар В.С., Євстафіїва О.К., 
секретар: Кривопиша Я.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Молошної Людмили Іванівни,
боржник – ОСОБА_2 ,
дата складання повного тексту не вказана, місце складання: м.Прилуки,

                                     В С Т А Н О В И В :
В травні 2020 року стягувач ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Молошної Л.І., в якій просила визнати акт недійсним, виданим з порушенням Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5; зобов`язати старшого державного виконавця Молошну Л.І. видати новий Акт з зазначенням особливої ставки 400 грн за АСВП №60965495 та номером лоту №419548 (насосна станція); визнати бездіяльність та неналежне виконання своїх обов`язків державним виконавцем таким, що призводить до перешкоджання найшвидшому виконанню судового рішення про виплату ОСОБА_1 коштів
Скарга мотивована тим, що на виконанні Прилуцького міськрайонного ВДВС Північно-східного Міжрегіонального УМЮ (м.Суми) перебуває зведене виконавче провадження №60965495 про стягнення з ОСОБА_2 коштів на загальну суму 83158 грн 42 коп., з яких два виконавчі документи про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів на загальну суму 79440 грн 42 коп. 08 травня 2020 року відбулися треті торги за АСВП №60965495 номер лоту 419555 (витяжка). Особливу ставку 400 грн зроблено племінником боржника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В акті виданому Прилуцьким міськрайонним ВДВС Північно-східного Міжрегіонального УМЮ (м.Суми) написано, що лот №419548 (насосна станція) продано ОСОБА_3 за 190 грн. Тобто в державному акті зафіксовано невірну суму особливої ставки, що свідчить, на думку скаржниці, про продажність, халатність, некомпетентність державних виконавців, які весь час перешкоджають якнайшвидшому виконанню судових рішень по поверненню стягувачу коштів.
На думку скаржниці, дані обставини підтверджують те, що державний виконавець не хоче реалізувати описане майно за Порядком реалізації арештованого майна, а всілякими методами робить все, щоб скаржниця не отримала кошти від боржника.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що дії державного виконавця під час складання акту про проведені торги з реалізації рухомого майна по лоту №419548 від 15 травня 2020 року, не дивлячись, що в ньому допущено помилку, порушили права чи свободи скаржника, оскільки всі належні від реалізації майна кошти, за виключенням витрат на оцінку майна та виконавчого збору перераховані скаржнику.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції, видати їй новий Акт з вірною сумою отриманих коштів від ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу за рішенням суду та визнати бездіяльність, халатність, незаконні дії державного виконавця, неналежне виконання своїх обов`язків, що могли призвести до перешкоджання виконання рішення суду. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу обставин справи, які на думку ОСОБА_1 , неповно з`ясовані судом першої інстанції.
Також ОСОБА_1 категорично не згодна з ухвалою суду першої інстанції, так як державним виконавцем не надано їй нового виправленого акту та державним виконавцем проявлена халатність, недобросовісне ставлення до своїх обов`язків. Зазначає, що до подання нею скарги до суду державний виконавець навіть не думав виправляти свої помилки.
На думку особи, яка подає апеляційну скаргу, судом неправомірно відмовлено їй в тому, щоб державний виконавець видав ОСОБА_1 новий акт та не визнав незаконні дії державного виконавця, які полягали у видачі неправомірного акту.

Від старшого державного виконавця Молошної Л.І. надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких державний виконавець просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити. 
Доводи відзивів зводяться до того, що в акті про проведені торги з реалізації рухомого майна від 15 травня 2020 року по лоту №419548 зроблено помилку – невірно вказано суму, що надійшла на депозитний рахунок відділу. Станом на 28 травня 2020 помилку було усунуто та направлено виправлений акт сторонам виконавчого провадження, переможцю електронних торгів та ЧФ ДП «Сетам». ОСОБА_1 не зверталась з клопотанням про отримання виправленого акту. Кошти, що надійшли від переможця торгів перераховані вчасно та в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає. 

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 травня 2020 року відбулися електронні торги з реалізації лоту №419548, а саме насосної станції Wender, об`ємом 20 л. Переможцем торгів визнано ОСОБА_3 за запропонованою особливою ставкою 400 грн, визначено суму, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця - 380 грн, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів №479297 від 08 травня 2020 року ( а.с.12).
Старшим державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального УМЮ (м.Суми) Молошною Л.І. 15 травня 2020 року видано Акт про проведення електронних торгів з реалізації рухомого майна, яке належить ОСОБА_2 . Згідно даного акту переможцем електронних торгів ОСОБА_3 сплачено 200 грн за придбане майно, з яких 190 гривень були перераховані на депозитний рахунок Прилуцького міськрайонного ВДВС (а.с.2, 13).
28 травня 2020 року старшим державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Молошною Л.І. видано новий Акт про проведення електронних торгів з реалізації рухомого майна, яке належить ОСОБА_2 . Відповідно до виправленого акту переможцем електронних торгів по лоту №419548, а саме насосної станції Wender, об`ємом 20 л. визнано ОСОБА_3 , який сплатив суму 400 гривень за придбане майно, з яких 380 гривень були перераховані на депозитний рахунок Прилуцького міськрайонного ВДВ (а.с.10).
Крім того, вбачається, що переможцем торгів по лоту №419548 ОСОБА_3 вже 13 травня 2020 року було сплачено 400 грн, з яких 380 гривень перераховано на рахунок Прилуцького міськрайонного ВДВС (а.с.18).
Кошти від реалізації майна, які надійшли на рахунок виконавчої служби, за виключенням вартості витрат на проведення експертної оцінки та виконавчого збору в сумі 276 грн 60 коп., перераховано на рахунок стягувачки ОСОБА_1 (а.с.15-17).

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п.1 ст.6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Також згідно частин 2 та 3 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Частиною 1 статті 61 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Майно передається на реалізацію за ціною визначеною в порядку ст.57 цього Закону.
Згідно Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно, на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем. В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірно висновку, що виконавець під час виготовлення акту про проведення електронних торгів від 15 травня 2020 допустився помилки, яка в подальшому була виправлена, проте дана обставина не свідчить про неправомірність дій державного виконавця або про її наміри не виконувати рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 боргу. Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи не заслуговують на увагу. 
Враховуючи викладене, державним виконавцем обґрунтовано проводились дії, направлені на примусове виконання судового рішення, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість скарги. 
Доводи апеляційної скарги, що державним виконавцем не надано їй нового виправленого акту та державним виконавцем проявлена халатність, недобросовісне ставлення до своїх обов`язків, відхиляються апеляційним судом, оскільки матеріалами справи не підтверджується халатність державного виконавця до своїх обов`язків. 
Інші доводи ОСОБА_2 зводяться до викладу обставин справи, цитування норм матеріального та процесуального права та її суб`єктивного тлумачення даних норм.
Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, №76943/11, §123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).
Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції, із урахуванням встановлених обставин обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                         П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 липня 2020 року. 

Головуючий:                                 Судді: