УХВАЛА

16 липня 2020 року     
Київ
справа № 1440/1925/18
адміністративне провадження № К/9901/16766/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу  Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 1440/1925/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Час ІТ» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
У цій справі відповідач 20.03.2020, 04.05.2020, 20.05.2020 вже подавав касаційній скарги, які ухвалами Верховного Суду поверталися на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (ухвали від 03.04.2020, 06.05.2020, 10.06.2020).
06.07.2020 Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі - скаржник) вчетверте направило касаційну скаргу на зазначені рішення судів попередніх інстанції, яка надійшла до суду 09.07.2020.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що вона відтворює зміст касаційних скарг, які повернуті Верховним Судом ухвалами від 06.05.2020 та від 10.06.2020 з неодноразовим цитуванням норми частини четвертої статті 328 КАС України та формальним зазначенням пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України. При цьому, скаржником не зазначено, яку саме норму матеріального права, на його думку, судами попередніх інстанцій застосовано неправильно, в чому полягає неправильність застосування судами норми, висновку щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом
У касаційній скарзі виключно наведено обставини справи, процитовано норми Податкового кодексу України із загальним посиланням на ухвалення судами попередніх інстанцій рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Ухвалами від 06.05.2020 та від 10.06.2020 скаржникові було надано вичерпні роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав. Зауважено, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Проте, подаючи касаційну скаргу вчетверте, скаржником так і не викладено підстав для касаційного оскарження судових рішень, у зв`язку з чим така касаційна скарга підлягає поверненню.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020 у справі № 1440/1925/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Час ІТ» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -  повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                  М.М. Гімон