ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/174/20 Справа № 711/657/20 	  	Головуючий по першій інстанції Степаненко О.М.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 р.   м. Черкаси

       Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Деревянка В.Т., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – Деревянка В.Т. на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 лютого 2020 року, якою
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , непрацюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 319587 від 21.01.2020, ОСОБА_1 21.01.2020 о 20 год. 40 хв. в м.Черкаси по вул.Різдвяна, 109, керував транспортним засобом Toyota HighLander д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.  
Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1  – Деревянко В.Т. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 лютого 2020 року та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 . 
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм КУпАП, які регламентують порядок судового розгляду справ про адмінправопорушення, а тлумачення суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння безпідставне та ґрунтується на однобічних суперечливих доказах. 
В апеляційній скарзі посилається на те, що транспортним засобом Toyota HighLander д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не керував, а ним керував ОСОБА_2 , що підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Зазначає, що свідок ОСОБА_5 судом не допитувався, що суттєво порушило інтереси ОСОБА_1 , тоді як суд критично поставився до показів свідка ОСОБА_2 мотивуючи тим, що він є сином ОСОБА_1 і це може вплинути на правдивість його показів.
Вказує, що свідки, які підписали пояснення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на приладі «Драгер», на покази яких посилається суд, не викликалися та в судовому засіданні не допитувалися. 
Одночасно зазначає, що надана суду відеофіксація нагрудних відеокамер працівників поліції обставин, які відбулися 21.01.2020 о 20 год. 40 хв. в м.Черкаси по вул.Різдвяна, 100, зареєструвала лише процес оформлення протоколу про адмінправопорушення, тоді як сама обставина керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, як і вказаний автомобіль будь-якими приладами не зафіксовані. 
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Деревянка В.Т. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію захисника ОСОБА_1 - Деревянка В.Т. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 319587 від 21.01.2020, складеного поліцейським взводу 1 роти 1 БУПП в Черкаській області ДПП Мінько С.В. про те, що ОСОБА_1 21.01.2020 о 20 год. 40 хв. в м.Черкаси по вул.Різдвяна, 109, керував транспортним засобом Toyota HighLander д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- пояснень від 21.01.2020, отриманих від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою прилад «Драгер» та в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння у присутності свідків; 
- пояснень від 21.01.2020, отриманих від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких, вони бачили, що двоє невідомих їм чоловіків будучи в стані алкогольного сп`яніння підійшли до автомобіля Toyota HighLander д.н.з. НОМЕР_1 , в який сіли і почали рух від бару «Ліберті» по вул.Сєдова в бік вул.Ільїна, на яку повернули, до вул.Різдвяна, на яку повернули. В зв`язку з чим ними було викликано працівників поліції, до прибуття яких, водій та пасажир покинули автомобіль і перейшли на другу сторону вулиці;
- рапорту поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Черкаській області ДПП Мінько С.В. про те, що 21.01.2020 в м.Черкаси перебуваючи в складі екіпажу Агат-103, спільно з сержантом поліції ОСОБА_8 , близько 20 год. 49 хв., отримали виклик на робочий планшет про те, що поблизу перехрестя вулиць Надпільна-Різдвяна знаходиться автомобіль Toyota HighLander д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого перебуває с стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце виклику було виявлено даний автомобіль та гр.ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали на водія даного автомобіля. При спілкуванні з ОСОБА_1 він повідомив, що це його автомобіль та що він є водієм. Також у ході спілкування було помічено наявно, що у даної особи наявний відчутний запах з порожнини рота, він невпевнено стояв на ногах та мав нечітку мову. У встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, в зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Також на місці було опитано гр. ОСОБА_2 , який представився сином ОСОБА_1 та повідомив, що він водієм автомобіля.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи вищевикладене, неспроможними є доводи захисника Лисака О.Б. – Деревянка В.Т. про те, що транспортним засобом Toyota HighLander д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не керував, а ним керував ОСОБА_2 , що підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи їх письмовими поясненнями.
Крім того, із оскаржуваної постанови вбачається, що зазначені свідки викликалися в судове засідання місцевого суду, де надавали пояснення про відомі їм обставини, які підлягали установленню по даній справі.
Доводи апелянта про те, що свідки, які підписали пояснення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на приладі «Драгер», на покази яких посилається суд, не викликалися та в судовому засіданні не допитувалися не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду.
Як визначеност.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. 
З аналізу даної норми слідує, що виклик свідків є правом суду, а не його обов`язком. 
Крім того, із наявних у матеріалах справи пояснень свідків вбачається, що вони містять всю необхідну для суду інформацію, яка підлягала встановленню по даній справі. 
Неспроможними є також доводи захисника ОСОБА_1 – Деревянка В.Т. про те, що надана суду відеофіксація нагрудних відеокамер працівників поліції обставин, які відбулися 21.01.2020 о 20 год. 40 хв. в м.Черкаси по вул.Різдвяна, 100, зареєструвала лише процес оформлення протоколу про адмінправопорушення, тоді як сама обставина керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, як і вказаний автомобіль будь-якими приладами не зафіксовані, оскільки зазначений апелянтом факт, в даному випадку, неможливий, так-як працівників поліції про керування водієм ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння було повідомлено свідками даної події на їх робочий планшет, та які прибувши до автомобіля ОСОБА_1 спілкувалися з ним як той вже пішов від автомобіля. 
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_1  – Деревянко В.Т. також посилається на те, що свідок ОСОБА_5 судом не допитувався, що суттєво порушило інтереси ОСОБА_1 , тоді як суд критично поставився до показів свідка ОСОБА_2 мотивуючи тим, що він є сином ОСОБА_1 і це може вплинути на правдивість його показів.
В свою чергу, під час розгляду справи в апеляційній інстанції, як свідка у даній справу було допитано ОСОБА_5 , який пояснив, що вони з ОСОБА_1 поїхали в кафе «Ліберті». Після вечері та вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 зателефонував сину щоб той його забрав і відвіз до нього додому, де вони посиділи ще, та коли вийшли з дому, до них підійшли працівники поліції, й оформили протокол. 
Враховуючи викладене, вищезазначені доводи апелянта є необґрунтованими, а дії місцевого суду вірними, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки зазначені свідки є зацікавленими особами у даній справі, так-як свідок ОСОБА_5 є знайомим ОСОБА_1 , то дія ОСОБА_2 – сином, а тому критично оцінює їх пояснення.
Також судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи досліджений відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який знаходиться в матеріалах справи, з якого достовірно вбачається, що ОСОБА_1 спілкується з сином по телефону, якому вказує адресу де вони перебувають, що також спростовує доводи ОСОБА_1 що їх відвіз туди син. 
З цих же підстав суд критично оцінює і покази свідка ОСОБА_5 .
Враховуючи вищевикладене, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1  – Деревянка В.Т. доводи, викладені в його апеляційній скарзі про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм КУпАП, які регламентують порядок судового розгляду справ про адмінправопорушення, а тлумачення суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння безпідставне та ґрунтується на однобічних суперечливих доказах. 
Дослідивши вказані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, та достовірності, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28.02.2020 щодо ОСОБА_1  є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – Деревянка В.Т. – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба