ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/9164/17
адміністративне провадження № К/9901/19464/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Судді-доповідача: Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2018 року (суддя: Федорчук А.Б.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року (судді: Ганечко О.М., Коротких А.Ю., Федотов І.В.) у справі №826/9164/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Октава Фінанс» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Октава Фінанс»  (далі - ТОВ «ФК «Октава Фінанс», позивач) звернулося з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2017 № 0017101404 (форми «С») про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати такі рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення було прийнято ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки вважає доводи відповідача безпідставними, а судові рішення - такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. 

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що  Національним банком України (далі - НБУ) надано ТОВ «ФК «Октава Фінанс» генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій від 20.11.2015 № 165, зазначених у пункті 3 (діяльність з обміну валют) частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями. 

24 березня 2017 року співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області було проведено фактичну перевірку Волинського відділення № 21 ТОВ «ФК «Октава Фінанс», яке знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, проспект Волі, 3, за результатами якої складено Акт від 24.03.2017 № 737/03/20/14/39628794.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2, 5 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), у частині не проведення операцій з купівлі - продажу іноземної валюти (10$ USD по курсу 26,9 грн за 1$ USD) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій та невидачі особі, яка купує або продає іноземну валюту, першого примірника розрахункового документа на повну суму операції; пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 5 грудня 2004 року № 637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 (із змінами та доповненнями), далі-Положення № 637) у частині неоприбуткування готівкових коштів у сумі 100448,5 грн у книзі обліку розрахункових операцій та касовій книзі. 

На підставі висновків вищеозначеного Акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення 13.04.2017 № 0017101404, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 502242,50 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «ФК «Октава Фінанс» подало скаргу до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 21.06.2017 № 13309/6/99-99-11-03-01-25, яким скаргу позивача залишено без задоволення та збільшено суму грошового зобов`язання в частині донарахування фінансових санкцій на 1 699 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не відноситься до кола зазначених в пункті 2 статті 4 Закону № 265/95-ВР осіб, а тому у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності та застосування до нього відповідної штрафної санкції, передбаченої нормами статті 18 вказаного Закону. 
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено  Законом № 265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Згідно з приписами пунктів1, 2, 5 статті 4 Закону № 265/95-ВР уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі - продажу іноземної валюти, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов`язані, зокрема, проводити  операції  з  купівлі-продажу  іноземної валюти, змінювати  курс  валюти  відповідно  до порядку, встановленого Національним банком України; проводити операції з купівлі - продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій; видавати особі, яка купує або продає  іноземну  валюту, перший примірник розрахункового документа на повну суму операції.
Відповідальність за вказані порушення у вигляді фінансових санкцій передбачена статею18 Закону № 265/95-ВР, де вказано, що у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі  агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірах, визначених цією статтею.
З аналізу вказаних норм вбачається, що зазначені фінансові санкції, передбачені статею18 Закону № 265/95-ВР, застосовуються виключно до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в постанові від 13 червня 2018 року по справі № 826/15581/16.
В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивач не належить до повноважених банків або його агентів, а є небанківською фінансовою установою і здійснює свою діяльність відповідно до Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій 20 листопада 2015 року № 165, виданої Національним Банком України.
З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність застосування до позивача санкцій, встановлених статтею 18 Закону № 265/95-ВР, оскільки позивач не є суб`єктом(уповноваженим банком чи суб`єктом господарювання, що здійснює свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками), до якого такі санкції можуть застосовуватися. 
Натомість, відповідальність за вчинене позивачем правопорушення встановлена статтею 17 Закону № 265/95-ВР, яка, однак, в контексті заявлених порушень відповідачем застосована не була.
Щодо посилання контролюючого органу на неоприбуткування позивачем готівкових коштів у сумі 100448,5 грн у встановленому порядку у книзі обліку розрахункових операцій та касовій книзі, колегія суддів враховує таке.
Зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 13.04.2017 №0017101404 вбачається, що за фактом наведеного вище порушення  контролюючим органом на підставі абзацу 3 статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (із змінами та доповненнями) (далі - Указ № 436/95) до ТОВ «ФК «Октава Фінанс» були штрафні (фінансові) санкції у сумі 502242,50 грн, тобто у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Питання щодо можливості застосування  положень абзацу третього статті 1 Указу №436/95 до правовідносин, які виникли після набрання чинності Законом №265/95-ВР було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року по справі №  1340/3510/18, в якій було сформувала правовий висновок щодо неможливості застосування положень Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 у правовідносинах, що виникли після набрання чинності Законом № 265/95-ВР, з огляду на таке.
Так, положеннями абзацу третього статті 1 Указу № 436/95 (який втратив чинність згідно з Указом Президента України від 20 червня 2019 року № 418/2019) визначено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Разом із тим, прийнятим 06 липня 1995 року Законом № 265/95-ВР також установлена відповідальність за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги). Перелік таких порушень та санкції визначені розділом V «Відповідальність за порушення вимог цього Закону».
Так, пунктом 1 частини першої статті 17 Закону № 265/95-ВР передбачено фінансові санкції за порушення вимог цього закону, а саме: за встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.
Аналіз зазначених положень свідчить про те, що об`єктивна сторона обох порушень, як того, що визначено абзацом третім статті 1 Указу № 436/95, так і того, що визначене пунктом 1 частини першої статті 17 Закону № 265/95-ВР, фактично полягає у одних і тих самих діях.
Наведений вище правовий висновок Великої Палати Верховного Суду свідчить про те, що застосування до ТОВ «ФК «Октава Фінанс» штрафних санкцій у сумі 502242,50 грн  згідно абз. 3 ст. 1 Указу Президента України №436/95 також є протиправним, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в повному обсязі.
Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                     п о с т а н о в и в :

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча  суддя:                                                                                             І.Л. Желтобрюх

Суддя-доповідач:                                                                                               О.В. Білоус 

                                                                                                                              Н.Є. Блажівська