Номер провадження: 33/813/731/20
Номер справи місцевого суду: 496/897/20 
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І. 
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г., з участю секретаря Чепрас А.І., за участі представника ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 14 травня 2020 року в адміністративній справі про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований в АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 14.05.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у вигляді стягнення штрафу у розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 гривень.
ОСОБА_1 не погодився із постановою суду від 14.05.2020 року і 27.05.2020 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на поважність причин пропуску строку, постанову суду скасувати, провадження у справі закрити з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 зазначає: 
Про наявність постанови ОСОБА_1 та його захиснику стало відомо 21.05.2020 року, коли була отримана копія постанови по справі №496/897/20.
16.02.2020 року о 12 год. 35 хв., на 450 км+400 м автодороги М-05 КП «Дачне» Біляївського району Одеської області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВМV 320W 320 d» № НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції. В ході спілкування поліцейські пояснили, що на їх думку він керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції що 15.02.2020 року близько о 23:00 випив пляшку пива об`ємом 0,5 літра, а тому за спливом більше ніж 12 годин, не може знаходитись в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи співвідношення об`єму вжитого напою до кількості часу, який минув після вживання алкоголю.
Оскільки ОСОБА_1 дуже поспішав в м. Одесу за невідкладними власними справами, був впевнений що не знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, запропонував працівникам поліції якомога швидше пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, при цьому вимагаючи від поліцейських сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку газоаналізатора. Працівники поліції відмовилися надавати вказані документи, та повідомили, що в разі його відмови від проходження огляду на місці, огляд буде проведений в Біляївській центральній районній лікарні (м. Біляївка, Одеської області).
ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в м. Одеса, який територіально знаходиться значно ближче, але йому було відмовлено. В подальшому, після вирішення власних справ, ОСОБА_1 самостійно звернувся до найближчого медичного закладу, а саме, Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (65009, м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9) де лікарем (фельдшером) був складений висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.02.2020 року №000182 відносно ОСОБА_1 , згідно якого ознак сп`яніння не виявлено (копія висновку в матеріалах справи).
Відеозапис, який міститься в матеріалах справи, відображає лише невеликий фрагмент безпосередньо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`янінні і не містить повної безперервної відеозйомки розмови з працівниками поліції, для підтвердження вищенаведених фактів, що є порушенням статті 5 Розділу II та пункту 2 статті 1 Розділу VII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026.
Клопотання захисника про витребування доказів, а саме повного відеозапису працівників поліції, який знято під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишилось без розгляду, та не було відображено у постанові суду. Крім того, без розгляду також залишились клопотання про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були понятими при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення і які можуть підтвердити або спростувати факти викладені у скарзі. Також поза увагою суду залишилось клопотання про допит лікаря (фельдшера) КНП «ООМЦПЗ`ООР», яким складено висновок від 16.02.2020 року №000182.
Наказом голови Біляївського районного суду Одеської області Трушиної О.І. від 18 березня 2020 року №5-од, а також наказом від 12 травня 2020 року №10-од, встановлено особливий режим роботи Біляївського районного суду Одеської області на час карантину, та рекомендовано учасникам судових проваджень подавати до суду заяви про відкладення розгляду справи або їх розгляд в режимі відеоконференції.
Клопотання захисника про відкладення розгляду справи або розгляд в режимі відеоконференції також залишилось поза увагою суду, що є істотним порушенням таких засад судового провадження, як законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, безпосередність дослідження показань та інших доказів. Ці порушення мають визнаватися достатніми і необхідними для визнання результатів розгляду сумнівними, недостовірними і такими, що не відповідають істині. За їх наявності судові рішення не можуть (не повинні) залишатися в силі, вони мають підлягати скасуванню.
Суд відступив від принципів всебічності, повноти та об`єктивності судового розгляду, закріплених в ст.245 КУпАП, та порушив вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без доведення того, що особа керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, не становить складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Пропущений строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню зважаючи на наступне.
Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 ч.1 КУпАП).
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що справу розглянуто 14.05.2020 року за відсутності особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисника. 
Зважаючи на те, що ОСОБА_1  не був присутній під час розгляду справи 14.05.2020 року, копія оскаржуваної постанови отримана представником ОСОБА_1  21.05.2020 року, строк на апеляційне оскарження постанови суду від 14.05.2020 року пропущений з поважних причин і підлягає поновленню апеляційним судом. 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП). 
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпіли, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами (ст. 251 ч.1 КУпАП).
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
З матеріалів справи вбачається наступне.
16.02.2020 року о 12 годині 35 хвилин Одеська область АД 05 450 км + 400 м КП «Дачне», складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 329184 про те, що 16.02.2020 року о 12 год. 13 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВМV 320W 320 d» № НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності 2 свідків, чим порушим п.25 Правил дорожнього руху (далі-Правила), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, свідки: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , до протоколу додані 2 пояснення і відео ВН 01318 (а.с. 4,5).
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, в присутності 2 свідків.
Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки описова частина протоколу серії ДПР 18 № 329184 від 16.02.2020 року не зазначає кваліфікуючу ознаку: в якому саме, встановленому законом порядку (за допомогою технічного засобу на місці або у медичному закладі), водій ОСОБА_1 відмовився від проходження (а.с.2).
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його, як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил). 
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. 
Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (розділ ІІ п.п. 1,6, розділ ІІІ п.2 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за №1413/27858.
У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
З письмових пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 16.02.2020 року (пояснення виготовлені на заздалегідь виготовлених бланках пояснень, мають виправлення і дописки, а.с.4), які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 329184 від 16.02.2020 року і на які є посилання у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога та у встановленому законом порядку (а.с.4).
ОСОБА_1 заперечує факт відмови від проходження медогляду, стверджуючи, що в дійсності бажав пройти медогляд у найближчому медичному закладі охорони здоров`я м. Одеси, про що зазначає його представник в апеляційній скарзі і про що ОСОБА_1 та його представник стверджували у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
На підтвердження обставин того, що ОСОБА_1 16.02.2020 року бажав пройти медогляд в медичному закладі на стан сп`яніння свідчить те, що в той же день, 16.02.2020 року ОСОБА_1 самостійно звернувся до найближчого медичного закладу КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» (м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9) де пройшов медогляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.02.2020 року, станом на 17 годин 50 хвилин 16.02.2020 року ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено (а.с. 11).
У засіданні колегії суддів лікар ОСОБА_4 , який проводив 16.02.2020 року огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, допитаний в суді апеляційної інстанції в якості свідка, підтвердив свій висновок, що на час огляду ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння.
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , на письмові поясненнях яких суд першої інстанції послався у постанові (а.с. 37), як на докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, до суду першої інстанції не викликались і не допитувались. 
ОСОБА_2  і ОСОБА_3  викликались до суду апеляційної інстанції в якості свідків на 24.07.2020 року, однак у судове  засідання не з`явились.
Письмові пояснення  ОСОБА_2  і ОСОБА_3  не є допустимими та достатніми доказами правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідків не допитувались, у встановленому законом порядку, зазначені особи не попереджалися судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не сприяв повному, всебічному і об`єктивному з`ясуванню обставин справи, належним чином не дослідив докази (фабулу адміністративного правопорушення у протоколі), не допитав свідків ОСОБА_2  і ОСОБА_3  по обставинам правопорушення, не надав належної оцінки поясненням  ОСОБА_1  і висновку лікаря КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» про відсутність у ОСОБА_1 станом на 16.02.2020 року (17 годин 50 хвилин) ознак сп`яніння.
Постанова суду першої інстанції щодо змісту та обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252, 283 КУпАП.
Матеріали адміністративної справи не містять належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів того, що 16.02.2020 року ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів на місці або у медичному закладі.
Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).
ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 ..
Вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, суд першої інстанції не сприяв всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи. 
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).
Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП).
Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 14 травня 2020 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 14 травня 2020 року – скасувати.
Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з підстав п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 30.07.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко