ПОСТАНОВА
Іменем України

25 червня 2020 року 
Київ
справа №815/6057/16
адміністративне провадження №К/9901/37071/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову        Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі    №815/6057/16 за  позовом ОСОБА_1 до    Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи:     1) Комунальне підприємство "Визирське джерело", 2) Визирська сільська рада Лиманського району Одеської області, про    скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (надалі по тексту також - відповідач) щодо відмови у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів);
- зобов`язати відповідача надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів);
- скасувати наказ №15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року, виданий відповідачем на ім`я КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради про надання дозволу КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90,00 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 
Постановою апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною відмову відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі від 04.11.2016 № П-14887/0-6197/6-16.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 04.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів).
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу № 15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016, виданого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області на ім`я КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90,00 га та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою звернулось до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на 24 дні пізніше за позивача.
У поданому відзиві КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У ході розгляду справи судами встановлено, що ОСОБА_1 , військовослужбовець Збройних Сил України, учасник АТО, 11.10.2016 відповідно до Закону України від 22.10.1993 року № 3552-ХІІ (зі змінами) "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, як учаснику АТО, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території, яка належить Визирській сільській раді Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту).
04.11.2016 позивач отримав від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області лист від 04.11.2016 за № П-14887/0-6197/6-16 з відмовою в наданні дозволу, яка мотивована тим, що на виконаній доручення Віце-Прем`єр-Міністра-Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 №37732/0/1-14, рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1, Головним управлінням здійснюється направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі згоди на розроблення документації із землеустрою.
За результатом розгляду звернення Визирською сільською радою прийняте рішення від 28.10.2016 № 321-VII про відмову у погоджені питання про надання позивачу дозволу на розробку проектів землеустрою у зв`язку з тим, що земельна ділянка, яка вказана на графічних матеріалах доданих позивачем до клопотання входить в земельний масив, який використовується мешканцями села, як громадські пасовища та на теперішній час сільською радою вживаються заходи для оформлення за громадою права постійного користування.
02.06.2016 Визирською сільською радою Лиманського району Одеської області прийнято рішення № 204-VІІ (зі змінами), про створення на земельній ділянці громадських пасовищ та зобов`язано комунальне підприємство "Визирське джерело" звернутись до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення відповідного проекту землеустрою. Клопотання наразі перебуває на розгляді у Головному управлінні Держгеокадастру в Одеській області.
Крім того, судами встановлено, що до Визирської сільської ради 11.05.2016 за вх. №162/02-15 звернулась з депутатським зверненням депутат 7-го скликання ОСОБА_2 щодо майбутнього сільського життя та можливості ведення подвірного господарства. Це звернення було подано на підставі прохання жителів с. Визирка, в якому вони просили дослівно: "довести до відома голови села та сесії нашу занепокоєність за наше майбутнє та за подальшу долю наших дітей і сімей. Треба поставити це питання на розгляд депутатів нашого села, з якими Ви обиралися та люди виразили Вам нашу довіру. Треба розробити та довести нам до відома зрозумілий план пасовищ та перспективу розвитку нашого сільського життя, вважаючи на те, що ми село, а не місто, в нас є право на наш сільський уклад та традиції наших батьків".
Враховуючи звернення депутата Визирської сільської ради та факту відсутності пасовищ в межах села Визирка, також і відповідно до Генерального плану села Визирка, у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка не ввійшла в розпаювання земель колгоспу ім.Чапаєва та знаходяться в охоронній зоні магістрального аміакопроводу "Тольяті-Одеса" (ОПЗ), з метою створення громадського пасовища, керуючись частиною 2 статті 34 Земельного кодексу України, яка передбачає, що "органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища",    Сільрадою 02.06.2016 було прийнято рішення № 204- VІІ про створення громадського пасовища на території Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтованою площею 90.00 га з одночасною передачею земельної ділянки до комунальної власності.
30.06.2016 рішенням № 226-VІІ "Про внесення змін до рішення Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 02.06.2016 №204-VІІ "Про розгляд депутатського звернення депутата ОСОБА_2 " було зобов`язано Комунальне підприємство "Визирське джерело" Визирської сільської ради звернутись до Держгеокадастру з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки для створення громадського пасовища на території Визирської сільської ради (за межами с. Визирка), орієнтованою площею 90,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності.
Так, на підставі рішень сільради (рішення від 02.06.2016 № 204- VІІ "Про розгляд депутатського звернення депутата ОСОБА_2 ", рішення від 30.06.2016 №226-VІІ "Про внесення змін до рішення Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 02.06.2016 №204-VІІ "Про розгляд депутатського звернення депутата ОСОБА_2 "), КП "Визирське джерело" 05.07.2016 за вих. №52/1 надіслало на адресу відповідача клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки, орієнтованою площею 90.00 га для створення громадського пасовища із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться на території Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами с.Визирка).
Також лист був надісланий і Сільрадою 10.08.2016 за вих. №02-17/864 з проханням посприяти в надані дозволу КП "Визирське джерело" щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки.
КП "Визирське джерело" зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
29.11.2016 ГУ Держгеокадастру в Одеській області виданий дозвіл № 15-10246/13-16-СГ на ім`я КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради про надання дозволу КП "Визирське джерело" Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90,00 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області діяло у спосіб та в межах наданих йому повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що     відмова Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оформлена у вигляді листа, не відповідає нормам чинного законодавства, прийнята з порушенням встановлених правил та процедури.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вказав, що не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 в частині скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року про надання дозволу КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища, оскільки однією з обов`язкових умов для скасування акту органу державної влади є порушення, у зв`язку з його прийняттям, прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Разом з тим, позивачем не наведено будь-яких тверджень про невідповідність оскаржуваного дозволу вимогам чинного законодавства в момент його прийняття та не надано доказів порушення прав позивача.
Верховний Суд, перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, суд касаційної інстанції переглядає рішення суду апеляційної інстанції в частині правомірності рішення про надання третій особі дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Верховний Суд звертає увагу, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у користування відповідно до ст. 123 ЗК України    є завершальним етапом визначеної законом процедури.
При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування чи у власність. Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі №815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 22.02.2019 у справі № 813/1631/14.
Як вбачається зі ст.79-1 ЗК України, метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками.
Під час розробки проекту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) її межі та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність, зокрема спірність прав щодо ділянки. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.
Застосовуючи цей підхід в контексті обставин справи, колегія суддів вважає, що наказ №15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року, виданий відповідачем на ім`я КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради про надання дозволу КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки не порушує прав та інтересів позивача, оскільки не свідчить про отримання третьою особою в майбутньому позитивного рішення про надання такої земельної ділянки у користування.
Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                         А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                     А.І. Рибачук

                                                                                                              Л.В. Тацій