ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 року                                        м.Дніпро                              Справа №  904/559/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. (доповідач),
суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.,
секретар судового засідання – Охота В.В.,
Представники сторін:
від позивача, міської ради: Жежель С.С., довіреність №01-14/9/1614  від 18.12.2019;
від відповідача: Рогова Р.Д., паспорт серії НОМЕР_1  від 14.11.1995;
від прокурора: Трубицина В.Д., посвідчення №050741  від 04.09.2018;
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сателіт» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 (суддя Панна С.П.) у справі № 904/559/19
за позовом Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради, м. Кам`янське, Дніпропетровської області
до Приватного підприємства «Сателіт», м. Кам`янське, Дніпропетровської області
про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 9948,89 грн та повернення нерухомого майна, -
ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви Приватного підприємства «Сателіт» про визнання судового наказу від 14.06.2019 у справі № 904/559/19 таким, що не підлягає виконанню.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована відсутністю передбачених положеннями частини 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

2.          Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Приватне підприємство «Сателіт» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 у справі № 904/559/19 і ухвалити рішення, яким задовольнити заяву про визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2019 у справі № 904/559/19 таким, що не підлягає виконанню.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням місцевим господарським судом обставин справи, внаслідок чого ухвалене необґрунтоване рішення.
Скаржник зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд не врахував факту фізичної відсутності вбудованого нежитлового приміщення площею 6,0 м2, що унеможливлює виконання рішення суду.
На думку скаржника, факт підписання ним у 2010 році акту приймання-передачі нерухомого майна – нежитлового вбудованого приміщення площею 6,0 м2, не може бути підставою для встановлення місцевим господарським судом обов`язку відповідача повернути це майно, оскільки на час виконання рішення господарського суду зазначений об`єкт нерухомості не існує. В той же час місцевий господарський суд не роз`яснив порядок виконання встановленого його рішенням обов`язку відповідача з повернення не існуючого нерухомого майна, що унеможливлює виконання такого рішення і є підставою для визнання виконавчого документу таким що не підлягає виконанню.

3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Інші учасники справи не надали відповіді на апеляційну скаргу.

4.          Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.07.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Чус О.В. (доповідач), суддів Іванова І.О., Кузнецової І.Л. відкрито провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Сателіт» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 у справі № 904/559/19.
На підставі розпорядження керівника апарату суду № 1385/20 від 27.08.2020, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено колегію суддів для розгляду справи № 904/559/19 у складі головуючого судді Чус О.В. (доповідач), суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.
У судовому засіданні 27.08.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5.          Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно та Приватним підприємством «Сателіт» 15.09.2016 укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кам`янське та перебуває на балансі департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради.
Згідно предмету цього договору орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування комунальне нерухоме майно (майно) нежитлове вбудоване приміщення площею 6,0 м2, розміщене по пр. Свободи, 105, на технічному поверсі багатоповерхового житлового будинку, яке перебуває на балансі департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку і становить 9892,00грн.
Пунктом 2.1 договору оренди визначено, що орендар вступив у строкове платне користування Майном відповідно до акта приймання-передавання від 24.09.2010.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2019 у справі      № 904/559/19 позов Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради і Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради до Приватного підприємства «Сателіт» задоволено.
Стягнуто з Приватного підприємства «Сателіт» на користь Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради заборгованість за договором оренди нерухомого майна у розмірі 9948,89 грн і судовий збір у сумі 3842,00 грн.
Зобов`язано Приватне підприємство «Сателіт» повернути нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 6,0 м2, розташоване на технічному поверсі багатоповерхового житлового будинку, що розташоване по пр. Свободи, 105, у м. Каменське.
На примусове виконання зазначеного рішення 14.06.2019 місцевим господарським судом видано накази.

6.          Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 1291       судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За статтею 18 Господарського процесуального кодексу України       судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»       суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною       1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Shmalko v. Ukraine» зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».
У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Chizhov v. Ukraine» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статті       6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, – і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (Hornsby v. Greece).
За положеннями частини 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою       або з інших причин.
Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
В постанові Верховного Суду від 16.01.18 у справі № 755/15479/15-ц наголошено, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Тобто, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.
В межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, судом не може здійснюватись перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, не можуть досліджуватись докази, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 03.03.2018 у справі № 5011-9/15826-2012 та від 12.10.2018 у справі № 910/9026/13.
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не надає оцінки умовам договору оренди, відповідності законодавчо визначеним вимогам щодо документів, доданих до договору оренди, та обставинам передачі нерухомого майна в оренду відповідачу, оскільки встановлення цих обставин знаходиться поза межами розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, зводиться до переоцінки встановлених у рішенні суду обставин та перегляду рішення суду, яке набрало законної сили.
У даному випадку, апеляційний господарський суд вважає, що наведені заявником доводи не можуть слугувати підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки останні за своєю суттю є оцінкою доказів у справі, які фактично зводяться до перегляду судового рішення у даній справі та не входять до переліку відповідних підстав, наведених у статті 328 Господарського процесуального кодексу України.
За відсутності у відповідача майна, яке його зобовязано повернути позивачу, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна.
Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених місцевим господарським судом доказів, апеляційний господарський суд вважає, що підстави, визначені процесуальним законом як обов`язкові для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в даному випадку відсутні.

7.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сателіт» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 у справі № 904/559/19 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2020 у справі          № 904/559/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню

Повний текст постанови складено 01.09.2020.

Головуючий суддя                                                                                О.В. Чус

Суддя                                                                                                    М.О. Дармін

          Суддя                                                                                                    О.Г. Іванов