ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 802/1005/17-а
провадження № К/9901/29372/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду у складі колегії суддів: Крапівницької Н.Л., Альчука М.П., Воробйової І.А. від 09 серпня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Білоуса О.В., Совгири Д.І., Курка О.П. від 11 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої діючим законодавством;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у результаті отримання II групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби під час бойових дій у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 серпня                     2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, яка була встановлена позивачу до набрання чинності нормативними актами положення яких здійснюють на разі правове регулювання питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, звернувся із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у 1984 року та цього ж року визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

6. Під час повторного огляду МСЕК в 2000 році ОСОБА_1 з цих же підстав було встановлено ІІ групу інвалідності, яку в 2007 році встановлено безстроково. 

7. 13 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Військового комісаріату Вінницької області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, яка настала внаслідок поранення отриманого при виконанні обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

8. 21 березня 2016 року Вінницький обласний військовий комісаріат відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його заяви з посилання на те, що інвалідність встановлена у період до 01 січня 2014 року, а тому на нього не поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

9. Не погоджуючись такими діями ІНФОРМАЦІЯ_2                                   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. 

10. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи в результаті отриманого поранення, внаслідок виконання обов`язків військової служби. 

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву                     ОСОБА_1 про надання грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю в порядку встановленому Законом.

11. На виконання рішення суду Вінницький обласний військовий комісаріат направив пакет документів ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України для розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги для прийняття відповідного рішення.

12. За результатом розгляду заяви Міністерство оборони України відмовило ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, про що було складено протокол № 41 від 21 квітня 2017 року. Відмову мотивовано тим, що інвалідність встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975, якими передбачено право на виплату одноразової грошової допомоги. 

13. Вважаючи дії Міністерства оборони України щодо не призначення одноразової грошової допомоги, встановленої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

14. Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу настання інвалідності. На думку скаржника, право на отримання одноразової грошової допомоги у нього виникло з моменту набрання чинності Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, не зважаючи на те, що інвалідність ІІ групи йому було встановлено у 2007 році. Вважає, що вказаний Порядок розповсюджується на нього, оскільки його інвалідність є наслідком поранення під час бойових дій і є підставою для отримання одноразової грошової допомоги.  

15. У запереченні на касаційну скаргу Міністерство оборони України, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, просить у задоволенні касаційної скарги                         ОСОБА_1 відмовити. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

17. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

18. Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

19. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

20. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі- Порядок №975).

21. При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007                     № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007                              №1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);
- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

22. Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції 

23. Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІІ групи.

24. Другу групу інвалідності позивачу вперше було встановлено у 2000 році, а отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

25. Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності вперше) передбачалося, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

26. Підпунктом «б» пункту 6 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 N488, встановлено, що НАСК «Оранта» виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

27. Отже, позивач у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності набув право на отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням на умовах, визначених Постановою №488.

28. Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

29. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 червня 2018 року (справа №750/5074/17), 14 серпня 2018 року (справа                       № 807/15426/18), 26 жовтня 2018 року (справа № 820/2504/18).

30. На зміну обсягу прав особи у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема на отримання одноразової грошової допомоги, може впливати настання обставин, з якими законодавство прямо пов`язує рівень соціального захисту, зокрема зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, що передбачено Порядками № 499 та № 975.

31. Такий підхід відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 278/307/17, відповідно до якої законодавством визначені однакові умови для виплати військовослужбовцям як страхових сум, так і одноразової грошової допомоги. «Обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відтак, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

32. Разом з тим, періодичне підтвердження раніше встановленої групи інвалідності або відсотка втрати працездатності не є обставиною, яка спричиняє виникнення у військовослужбовця нових прав у сфері соціального захисту, якщо про це прямо не вказано у законодавстві, що регулює ці правовідносини.

33. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від                          20 лютого 2020 року у справі №564/806/17.

34. Таким чином, оскільки позивачу ІІ групу інвалідності встановлено у 2000 році, а в 2007 році її підтверджено, то після встановлення вказаної групи інвалідності не виникало обставин, з якими Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язує право на отримання одноразової грошової допомоги (встановлення більшого відсотка втрати працездатності, встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі), у зв`язку з чим суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід ІІ групи на умовах Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

35. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від                         21 травня 2020 року у справі №802/1137/17-а.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. У відповідності до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

37. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року – без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                            Н.В. Коваленко

Судді:                                                                                Я.О. Берназюк

                                                                                                      С.М. Чиркін