ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/303/19  Номер провадження 22-ц/814/213/20	Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2019 року (повний текс рішення виготовлено 16 жовтня 2019 року) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),
                                                В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), посилаючись на те, що 19 вересня 2018 року сторони домовились про виконання робіт відповідачем у сфері інформації щодо створення розподільної інформаційної системи для позивача під назвою «MgGame4U» із передачею майнових прав позивачу відповідно до попередньо узгодженого технічного завдання. У зв`язку з чим ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7700 доларів США в рахунок майбутнього укладання між вказаними особами договору (додаткової угоди) про надання зазначених послуг.
Згідно умов договору позивач передав відповідачу завдаток в сумі 7700 доларів США, що еквівалентно 216762,75 грн., в рахунок надання послуг у сфері інформації щодо створення розподільно-інформаційної системи для позивача під назвою «MgGame4U». Про що було складена боргова розписка у присутності свідка ОСОБА_3 , яку власноручно написав ОСОБА_2 .
Відповідно до умов укладеного договору завдатку, відповідач, повинен був створити розподільно-інформаційну систему для позивача під назвою «MgGame4U». ОСОБА_2 09 листопада 2018 року, відповідно до попередньо досягнутої усної домовленості між позивачем та відповідачем, та виданої відповідачу боргової розписки від 19 вересня 2018 року про отримання грошових коштів, направлено пакет документів, щодо укладання договору про надання послуг (виконання робіт) на розробку інформаційної системи (веб-сайту під назвою «MgGame4U»). Натомість ОСОБА_2 до цього часу не підписав основного договору, до створення розподільно-інформаційної системи під назвою «MgGame4U» не приступив.
ОСОБА_1 неодноразово телефонував відповідачу та прохав повернути йому безпідставно отримані кошти, а у відповідь отримував лайки та образи.
07 грудня 2018 року відповідачу направлено лист-вимогу про повернення позивачу грошових коштів у сумі 7700 доларів США, проте до цього часу кошти ОСОБА_1 не повернуті.
Договір між позивачем та відповідачем укладено не було, ніякого зобов`язання у позивача з виплати відповідачу вартості надання послуг не виникло. Відповідач не є кредитором, а позивач не є боржником. 
Отже, відповідач володіє грошовими коштами, що належать позивачу, без достатніх правових підстав.
ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 216762,75 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2167,62 грн., витрати на забезпечення позову в сумі 384,2 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 50000 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити. 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначив, що судом не досліджено оригінал договору про надання послуг, відповідачем не надано доказів щодо передачі виконаних робіт, договори надані сторонами різняться, а тому існують зобов`язання лише по борговій розписці.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі. Вважає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів які б містили інформацію щодо порушення зобов`язання відповідачем.
Щодо явки учасників справи
Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції з явкою представника позивача, відповідача та його представника.
ОСОБА_1 до суду не з`явився, вважається повідомлений про час і місце розгляду справи в силу частини 5 статті 130 ЦПК України.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку. 
Встановлені обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 було складено боргову розписку про те, що він отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7700 доларів США, в рахунок майбутнього укладення між ними договору про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформації щодо створення розподільно-інформаційної системи для позивача під назвою «MgGame4U» (із передачею майнових прав) відповідно до попередньо узгодженого технічного завдання, які зобов`язувався зарахувати в рахунок загальної суми зазначеного договору в момент його укладення, як передоплату (Т.1 а.с. 7).
09 листопада 2018 року позивач, відповідно до попередньо досягнутої між сторонами усної домовленості та виданої від імені ОСОБА_2 боргової розписки від 19 вересня 2018 року про отримання грошових коштів, направив на адресу відповідача пакет документів, щодо укладення між ними договору про надання послуг (виконання робіт) на розробку інформаційної системи (веб-сайту під назвою «MgGame4U» (Т. 1 а.с. 13). Яким був ним отриманий (Т. 1 а.с. 27).
Відповідачем до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 долучено договір про надання послуг (виконання робіт) на розробку інформаційної системи (веб-сайту) від 01 листопада 2018 року, укладений між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) (Т.1 а.с.91-95).
Відповідно до умов договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується за узгодженим із замовником завданням визначеним у додатковій угоді у вигляді «технічного завдання» виконати роботу по створенню розподіленої інформаційної системи (веб-сайт під назвою «MgGame4U») та надати її результат замовнику, а замовник в свою чергу, зобов`язується прийняти результат роботи і оплатити її (підпункт 1 пункту 1 Договору).
Підпунктом 2.1 пункту 2 вищезазначеного договору передбачено, що повна вартість виконаної виконавцем роботи складає 8000 доларів США, з них передоплата в розмірі 7700 доларів США були попередньо передані замовником виконавцю 19 вересня 2018 року на підставі письмової розписки. Наступний платіж складає 300 доларів США не пізніше двох робочих днів після прийняття замовником робіт та підписання між сторонами Акту здачі та прийому виконаних робіт.
Додатковою угодою №1 до договору про надання послуг (виконання робіт) на розробку інформаційної системи (веб-сайту) від 01 листопада 2018 року затверджено технічну документацію щодо виконання робіт по створенню розподіленої інформаційної системи (веб-сайт під назвою «MgGame4U»), яка є додатком до даної додаткової угоди (Т. 1 а.с .96-248, Т. 2 а.с. 1-139).
11 грудня 2018 року позивачем на адресу ОСОБА_2 направлено лист-вимогу про повернення грошових коштів, отриманих відповідачем відповідно до письмової боргової розписки, у триденний термін з дня отримання листа, у зв`язку з відмовою останнім від виконання взятих на себе зобов`язань, щодо виконання умов письмової боргової розписки від 19 вересня 2018 року, пов`язаної із розробленням розподільної інформаційної системи (веб-сайт під назвою «MgGame4U») на умовах попередньо направленого на його адресу договору про надання послуг (виконання робіт) (Т. 1 а.с. 19). Зазначений лист був отриманий відповідачем.
Разом з відзивом на позовну заяву відповідач надав відповідь, датовану 29 грудня 2018 року, на вищезазначений лист-вимогу, зі змісту якого вбачається, останній просить зазначити конкретну вимогу з зазначенням суми, та надати копію документа (посвідченого належним чином), яким підтверджено існування даного зобов`язання. Даний лист направлено, на адресу позивача (Т. 1 а.с. 90).
У визначений у вимозі термін відповідач не повернув грошові кошти.
Позиція суду апеляційної інстанції 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України  провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків стаття 11 ЦК України визначає договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
Згідно із статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.
Як на підставу позову ОСОБА_1 посилається на те, що в рахунок майбутнього укладення між сторонами договору про надання послуг позивач передав ОСОБА_2 7700 доларів США, однак жодних робіт не виконав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони визнали факт передачі ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 7700 доларів США за письмовою розпискою від 19 вересня 2018 року, складеною відповідачем ОСОБА_2 , в рахунок майбутнього укладення між ними договору про надання послуг (виконання робіт) у сфері інформації щодо створення розподільно-інформаційної системи для позивача під назвою «MgGame4U» (із передачею майнових прав) відповідно до попередньо узгодженого технічного завдання, які останній зобов`язувався зарахувати в рахунок загальної суми зазначеного договору в момент його укладення, як передоплату.
У подальшому сторони уклали договір про надання послуг (виконання робіт) на розробку інформаційної системи (веб-сайту) від 01листопада 2018 року, у відповідності до умов якого (п. 2.1. Договору), передоплата в розмірі 7700 доларів США була попередньо передана замовником виконавцю на підставі письмової розписки, сторонами підписано договір про надання послуг. 
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини першої статті 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами першою та другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи зазначені норми права та матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи укладення сторонами договору, позивачем не доведено порушення відповідачем зобов`язання, невиконання умов договору або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ОСОБА_1 з клопотаннями про витребування та забезпечення доказів, які б свідчили про неналежне виконання договору відповідачем, до суду не звертався, а тому суд вірно відмовив у задоволенні позову.
Щодо доводів апеляційної скарги 
Посилання ОСОБА_1 на те, що неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм є необґрунтованим оскільки, як вбачається з матеріалів справи судом було встановлено наявність інших фактичних обставин ніж ті, на які посилався позивач, а не неправильну правову оцінку останнім виниклих правовідносин.
Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що судом не було досліджено наданий позивачем договір від 01 листопада 2018 року, відповідачем не надано акту прийому-передачі виконаних робіт, не надано доказів щодо направлення/отримання апелянтом копії підписаного ним договору, враховуючи, що договори надані сторонами різняться, їх не можна вважати укладеними є безпідставними виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про витребування безпідставно отриманих грошових коштів обґрунтовуючи його тим, що відповідач в рахунок майбутнього укладення між ними договору про надання послуг отримав від нього 7000 доларів США та посилався саме на ст. 570 ЦК України. 
Проте при розгляді справи було з`ясовано факт укладення між сторонами договору про надання послуг. Зазначений договір від 01 листопада 2018 року (Т.1 а.с. 91-95) підписаний сторонами: як позивачем, так і відповідачем, при цьому питання дійсності даного договору не є предметом спору, доказів того, що він підписаний не ОСОБА_1 , а іншою особою позивачем не надано.
Також матеріали справи містять додаткову угоду № 1 від 01 листопада 2018 року про затвердження технічної документації щодо виконання робіт по створенню розподільної інформаційної системи, також підписану сторонами та, як додатки № 1, № 2 та № 3 «Техническое задание», « ІНФОРМАЦІЯ_1 «G4U», « ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_3 » . (Т.1 а.с. 96 – 248, Т. 2 а.с. 1-139)
При цьому іншого договору підписаного обома сторона ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції не надавалося.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, та беручи до уваги, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 30 червня 2020 року

Головуючий                 В.П. Пікуль 

Судді         Т.В. Одринська

                                                               О.О. Панченко