У Х В А Л А
15 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 522/14123/18
провадження № 61-10109ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Легенченко Оленою Андріївною, на постанову Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про визнання недійсною вимоги, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора,
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсною вимоги, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора.
Позов обгрунтований тим, що 20 липня 2018 року на адресу нежитлового приміщення № 101, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 надійшла вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») про необхідність сплати на його користь 3 543 108,19 грн, в якій зазначено що в іншому випадку на це нежитлове приміщення буде звернено стягнення. Власником цього нежитлового приміщення є позивач. В оскаржуваних рішеннях зазначено, що іпотекодавцем та особою, права якої обмежуються, є ОСОБА_2 . Позивач не має будь-яких договірних чи позадоговірних відносин з ОСОБА_2 та з ТОВ «Кей-Колект». Таким чином, дії відповідачів порушують права власності позивача.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І. О. (далі - державний реєстратор) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 червня 2018 року (номер запису про іпотеку 26654672). Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 червня 2018 року (номер запису про іпотеку 26654673). В іншій частині позову відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення державного реєстратора про реєстрацію обтяжень нежитлового приміщення на підставі зобов`язань попереднього власника є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки всупереч того, що власником нежитлового приміщення № 101 на АДРЕСА_1 з 2015 року є  ОСОБА_1 , державний реєстратор у 2018 році зареєстрував обтяження на вказане нежитлове приміщення за зобов`язаннями попереднього власника, боржника ОСОБА_2 . 
Відмовивши у позові в частині вилученння відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд виходив з того, що підставою для внесення змін до реєстру є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про визнання протиправною та такою, що не підлягає виконанню вимоги ТОВ «Кей-Колект» про усунення порушень основного зобов`язання, ця вимога не є правочином, та є попередженням кредитодавця про намір реалізувати право іпотекодержателя щодо наявного в договорі іпотеки застереження та, відповідно, може бути письмовим доказом за позовом кредитодавця.
Постановою Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 про визнання недійсною вимоги залишено без змін. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішень скасовано, ухвалено нове про відмову в позові у цій частині. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
10 липня 2020 року ОСОБА_1 через адвоката Легенченко О. А., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року. 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 826/1253/15 та у постанові суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2020 року у справі № 120/171/19-а.
Верховний Суд не враховує постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду, оскільки правове обґрунтування ухваленого рішення у справі № 120/171/19-а сформульовано судом апеляційної інстанції, що не має обов`язкового значення для Верховного Суду у застосуванні висновків у подібних правовідносинах.
ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, неповно дослідив та встановив обставини у справі, не надав оцінку доводам апеляційної скарги.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, частиною третьою статті 411 ЦПК України, для відкриття провадження.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
У касаційній скарзі заявник просить зупинити дію постанови Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року, оскільки ТОВ «Кей-Колект» може відчужити нежитлове приміщення № 101 на АДРЕСА_1 , що унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення касаційної скарги.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Враховуючи доводи заявника щодо необхідності зупинення дії оскарженого рішення суду, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зупинити дію постанови Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року до закінчення касаційного розгляду справи. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Легенченко Оленою Андріївною.
Витребувати із Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 522/14123/18 за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про визнання недійсною вимоги, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора.
Зупинити дію постанови Одеського апеляційного суду від 30 червня 2020 року до закінчення касаційного розгляду справи.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 15 жовтня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
 
         С. О. Погрібний
 
         В. В. Яремко