14.09.20
33/812/290/20
Провадження № 33/812/290/20                                Категорія: ст. 124 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції                                Дірко І.І.
Доповідач апеляційного суду                                        Ямкова О.О.         

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
14 вересня 2020 року м. Миколаїв
             
Миколаївській апеляційний суд

у складі: головуючої – судді                 Ямкової О.О.
за участю: 
секретаря         Біляєвої В.М.,
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника                          Третьякової Я.Ю., 
потерпілого                                         ОСОБА_2 ,         
представника потерпілого         Ткаченко Д.О.,
       
        розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
       за апеляційними скаргами та доповненнями до апеляційних скарг, поданими ОСОБА_1 та її захисником Третьяковою Я.Ю. на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 28 липня 2020 року, якою 
    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає у АДРЕСА_1 ,
- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, із закриття провадження у справі, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 14 червня 2019 року близько 12 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Chrysler PT Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , рухалася у місті Миколаєві по проспекту Центральному у середній смузі руху, де в районі перехрестя з вулицею Інженерною, в порушення вимог пунктів 2.3 «б», 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, не слідкуючи за дорожньою обстановкою та особливостями її зміни, при виконанні маневру зміни руху ліворуч, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині, не впевнилася у безпеці свого маневру, та розпочала здійснення повороту ліворуч зі середньої смуги руху, внаслідок чого допустила зіткнення із транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який в цей час рухався попутно у лівій смузі руху, внаслідок чого завдала автомобілям механічні пошкодження. 
ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі. 
Не погодившись з такою постановою судді, ОСОБА_1 та її захисник Третьякова Я.Ю. подали апеляційні скарги, та доповнення до них, де просили скасувати постанову судді, в якій, на їх думку, мотивувальна та резолютивна частина не відповідають нормам чинного законодавства, а провадження у справі закрити, у зв`язку з тим, що сама справа розглянута несвоєчасно, обставини з`ясовані неповно та  не  всебічно,  та  в  неточній  відповідності  із законом, що є порушенням статті 245 КУпАП. 
Апелянти зазначали, що подане захистом клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП, було проігноровано судом, внаслідок чого постанова про визнання ОСОБА_1 винною із закриттям провадження винесена з порушенням пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, частини 2 статті 38 КУпАП.
Сам протокол про адміністративне правопорушення безпідставно судом не направлено на доопрацювання, про що також подавалось клопотання захисника, де вказувалося, що у схемі не встановлені та не зафіксовані усі необхідні елементи, не зображені та не зафіксовані усі інші об`єкти, та містяться помилки при зазначені розмірів.
Не вирішено, на думку апелянтів, і клопотання про проведення судової автотехнічної та комплексної автотехнічно-трасологічної експертизи, які б допомогли встановити механізм ДТП та дії кожного з учасників ДТП в момент і після ДТП, а не лише однієї із сторін, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Інші клопотання захисту судом також залишені без задоволення, що позбавило можливості знайти та вивчити: зміст флеш-накопичувача, який був переданий спочатку потерпілому невідомою особою, а ним поліцейському патрулю; зміст телефонної розмови свідка ОСОБА_3 з потерпілим; дані щодо встановлення осіб іншого поліцейського патруля, що в цілому є необхідним для повного та всебічного встановлення обставин у справі.
Ігнорування судом першої інстанції усіх клопотань захисту стали перешкодою в реалізації права ефективної участі та принципу змагальності сторін.
При цьому вважали, що справа розглянута незаконним складом суду, так як суддею порушено порядок вирішення питання про його відвід, та в основу постанови, що ухвалена суддею, покладені недопустимі докази. 
На думку апелянтів, судом навмисно замовчані окремі показання інспекторів поліції як свідків щодо їх некомпетентності та порушення ними порядку оформлення протоколу, а також не взяті до уваги показання потерпілого та інших, що ОСОБА_2  не гальмував керуючи автомобілем, а тому їхав зі швидкістю більше ніж 80 км на годину. 
Зміст постанови суду свідчить про захист ним виключно інтересів потерпілого, оскільки в ній зазначено, що підстав для з`ясування наявності порушень ПДР іншим водієм немає.
Не відповідає дійсності і дата винесена постанови 28 липня, так як суд проголосив постанову на наступний день – 29 липня 2020 року, внаслідок чого слід змінити дату винесення постанови судді. 

Перевіривши наведені в апеляційних скаргах та їх доповненнях доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Третьякової Я.Ю. на підтримку доводів скарг з доповненнями до них, пояснення потерпілого та його представника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційні скарги з доповненнями частково, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою належних та допустимих доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який у відповідності до статті 251 КУпАП є доказом у справі.
За такого постанова, згідно до положень статті 283 КУпАП, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
Тому в обґрунтування своїх висновків, суддя, як на доказ вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №283452 від 14.06.2019 р., письмові пояснення учасників ДТП (т.1 а.с. 1, 3, 4(6)) та усні пояснення потерпілого у судовому засіданні, а також свідка ОСОБА_4 , який став очевидцем події (т.1 а.с.137-138). 
Ці докази у сукупності досліджені суддею належним чином, та перевірені судом апеляційної інстанції. На підставі них встановлені обставини, які відповідають даним, що містяться у схемі ДТП, що надана у додатку до протоколу (т.1 а.с.2). 
Так за схемою, складеною до протоколу, вбачається, що місце зіткнення автомобілів представниками поліції встановлено точно і воно розташовано на лівій смузі руху, по якій рухався автомобіль потерпілого у попутному напрямку з автомобілем ОСОБА_1 , який також рухався по проспекту Центральному, та намагався здійснити поворот ліворуч на перехресті з вулицею Інженерною, але зупинився після ДТП на проспекті. При цьому передня частина автомобіля водія ОСОБА_1 зупинилася на лівій смузі руху по проспекту Центральному, із розташуванням задньої частини автомобіля на межі між лівою та середньою смугою руху проспекту, а саме заднє ліве колесо знаходилося на відстані 50см від розділу смуг попутного руху, а уся інша частина автомобіля залишилася на середній смузі руху, що свідчить про реалізацію водієм ОСОБА_1 наміру здійснити поворот ліворуч на перехресті, починаючи саме з середньої смуги руху проспекту (т. 1 а.с.2).
У схемі зазначено, що ширина лівої смуги руху складає 2,9м, відстань від лівого заднього колеса автомобіля ОСОБА_1 до межі перехрестя проспекту Центрального з вулицею Інженерною - 2,3м, а від лівого переднього колеса до межі перехрестя - 1.1м. 
Таке розташування автомобіля, після ДТП спростовує пояснення водія ОСОБА_1 , надані нею у суді першої інстанції, в тій частині, яка стосується її завчасного перестроювання у крайню ліву смугу руху для здійснення повороту ліворуч та об`їзд перешкоди, що знаходиться на лівій смузі руху, та підтверджує факт початку здійснення нею маневру повороту ліворуч посередині проспекту Центрального на перехресті з вулицею Інженерною у місті Миколаєві, починаючи з середньої смуги руху. 
Крім цього, заперечень стосовно зазначення даних про місце зіткнення транспортних засобів від водіїв, які є учасниками пригоди, не зафіксовано ні в самій схемі, ні в письмових поясненнях, ні у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Такі заперечення не зафіксовано і на відеозйомці, здійсненій за допомогою нагрудної камери поліцейського (т.1 а.с.89, 145). 
Письмові пояснення учасниками ДТП щодо обставин події та механізму ДТП надані власноруч (т.1 а.с. 3, 4(6)).
Відтак, з огляду на відмітку місця зіткнення транспортних засобів за узгодженням з усіма учасниками пригоди, та з урахуванням перелічених у додатку до схеми ДТП пошкоджень обох транспортних засобів, можливо зробити висновок, що зіткнення відбулося за рахунок невеликого контактування лівою передньою частиною автомобіля «Chrysler PT Cruiser» з правою передньою частиною автомобіля потерпілого, який зробив спробу об`їхати автомобіль, що повертав зліва посередні перехрестя, та виїхав на бордюр і зупинився.
Такі обставини за наслідками ДТП, та розташування автомобілів, зафіксовані за допомогою фото та відеофіксації як учасниками пригоди, так і поліцейськими, а також іншою небайдужою громадськістю, якою ця інформація була викладена у загальний доступ до мережі інтернету (т.1 а.с.78-79, 62-69, 89, 145). 
Отже, за наданою та складеною представниками поліції схемою вбачається, що дорожньо-транспортна пригода 14 червня 2019 року мала місце у світлу пору доби, при сухому покритті, а зіткнення автомобілів відбулося на лівій смузі руху, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював поворот ліворуч на перехресті проспекту Центральному з вулицею Інженерною, без попереднього перестроювання у крайню ліву смугу руху, починаючи відразу із середньої смуги руху.
За такого судом вірно не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності її вини у порушені ПДР України та самої події ДТП, так як: по-перше, перелік пошкоджень автомобілів при іншому механізмі пригоди, якщо така відбулася при здійсненні ОСОБА_1 повороту ліворуч з крайньої лівої смуги руху проспекту з одночасним рухом по цій же смузі руху автомобіля потерпілого на великій швидкості, призвели б до пошкоджень не передньої частини автомобіля ОСОБА_1 , а виключно до пошкодження задньої та середньої частини її автомобіля; по-друге, ширина лівої смуги руху дороги не надає можливості рухатися по ній більше ніж одному автомобілю; і в-третє, наявність чи відсутність облаштованих решіток чи люків, розташованих на смузі руху, за положеннями ПДР України не надає право водію здійснювати поворот з середини дороги, окрім водіїв важкогабаритного транспорту. 
Відсутність на відео-, фотофіксації, самої схемі ДТП слідів гальмування обох автомобілів, які за допомогою експертних досліджень намагалася знайти захисник, як і відсутність слідів пересування автомобіля ОСОБА_1 вбік, внаслідок зіткнення з автомобілем потерпілого, свідчать про те, що автомобіль ОСОБА_1 після зіткнення не пересувався, а зупинився на тому місці, на якому отримав удар внаслідок контактування з іншим автомобілем, який рухався та намагався її об`їхати. Обидва автомобілі не гальмували. 
За схемою ДТП (т.1 а.с.2), яку водій ОСОБА_1 підписала без зауважень, напрямок руху її автомобіля перед зіткненням позначено на середній смузі руху проспекту Центрального у місті Миколаєві.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона не виключає, що її дії утворили аварійну обстановку, але наполягає, що у потерпілого, якщо б він завчасно її побачив, була можливість здійснити гальмування та зупинити свій автомобіль, та ухилитися від зіткнення. Тому наслідки ДТП, на її думку, безпосередньо пов`язані не з її діями, а з діями потерпілого.
Тому усі доводи апелянтів направлені на встановлення вини іншого учасника ДТП, але вони не мають підтвердження як на час самої події, так і на час розгляду справи у судах. 
Доводи ОСОБА_1 та її захисника про складення схеми ДТП з великою кількістю порушень, що вимагало повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання, не є слушними, з огляду на те, що за положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 7 листопада 2015 року (далі – Інструкція №1395) на схемі ДТП, яка складається працівниками поліції та підтверджується підписами водіїв транспортних засобів, в обов`язковому порядку заповнюється лише таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі. Усі інші об`єкти зазначаються за наявністю, у зв`язку з різноманітністю самих об`єктів, та подій, які відбуваються.
Отже, така таблиця у схемі заповнена, а назви об`єктів, що зображені на схемі ДТП, позначені. 
За такого твердження апелянтів про необхідність повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання органу, який його склав, є безпідставними, оскільки сам протокол відповідає вимогам статей 254-256 КУпАП, які ставляться до його складання, а щодо наявності чи відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, то це є компетенцією суду та не може бути недоліками протоколу при його складанні. 
Відтак, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 в порушення пунктів 2.3 «б», 10.1, 10.4 ПДР України, якими визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, та перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та перед поворотом завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, але такого положення не зайняла та здійснила поворот ліворуч з іншої смуги руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів саме на цій крайній (лівій) смузі руху, що і стало причиною ДТП.
З огляду на наведене, при апеляційному перегляді даної справи не встановлена відсутність порушень Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_1 , а за такого припущення апелянтів щодо наявності в діях іншого водія-потерпілого складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відносно якого протокол про адміністративне правопорушення не складався, не має правового значення.
Намагання ОСОБА_1 та її захисника Третьякової Я.Ю. встановити вину потерпілого ОСОБА_2 у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення за протоколом складеним відносно ОСОБА_1 суперечить як положенням статей 280, 283 КУпАП, де зазначається про те, що органом, до компетенцію якого віднесено розгляд справи встановлюється винність особи, відносно якої складено протокол, так і положенням статті 251 КУпАП, де передбачено збір та дослідження доказів щодо винності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Не мають процесуального значення для встановлення наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і показання допитаних у суді першої інстанції свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 , які не були очевидцями події ДТП, а прибули на місце пізніше та надали пояснення лише з приводу наслідків пригоди та складання патрульними поліцейськими документів по справі про адміністративне правопорушення.
Не має значення і показання патрульних поліцейських ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , допитаних судом першої інстанції у якості свідків відносно виконання ними посадових обов`язків щодо оформлення матеріалів за наслідками ДТП, так як вони є особами, які уповноважені на складання протоколів у справах про адміністративне правопорушення та збору доказів, а тому їх показання не можуть бути доказом по справі за складеним ними протоколом у розумінні статті 272 КУпАП.
Тому усі заявлені захисником клопотання щодо призначення експертиз, збору та пошуку доказів, не з метою спростування вини ОСОБА_1 , а виключно шляхом встановлення вини потерпілого у вчинені ДТП суперечить меті та задачам судочинства у справах про адміністративні правопорушення, так як справи цієї категорії розглядаються лише у межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Посилання ОСОБА_1 та її захисника Третьякової Я.Ю. на ухилення судді першої інстанції від всебічного та повного розгляду справи, у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотань, в тому числі з пошуку флеш-накопичувача, встановлення осіб інших поліцейських патрулів, та з`ясування змісту телефонних розмов потерпілого, не тільки не входять до компетенції суду, а ще і суперечать положенням КУпАП, де визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (статті 251 КУпАП).
Окрім цього, дана справа складається з двох томів, розглядалася як найможливо всебічно, на протязі більше одного року, а письмові докази, що надані стороною захисту, складають 1/3 від усіх матеріалів справи, в тому числі з врахуванням процесуальних документів суду.
Доводи захисника щодо підстав для закриття провадженні у справі з одночасно двох взаємовиключних підстав, а саме: за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення і за спливом строків накладення адміністративного стягнення, є такими, що суперечать положенням статті 247 КУпАП.
В той же час є усі підстави для закриття провадження у справі відносно особи, яка визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що передбачено як статтею 38 КУпАП, так і пунктом 7 частиною 1 статті 247 КУпАП, на що посилалися апелянти. 
Разом з тим, суддя, приймаючи рішення у справі, зазначених вимог закону не дотримався, оскільки правильно встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та факт закінчення на момент ухвалення суддею постанови строків накладення адміністративного стягнення, помилково зазначив у резолютивній частини про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. 
Також суддею помилково зазначена дата ухвалення ним постанови як дати виходу судді до нарадчої кімнати - «28 липня 2020 року», замість вірного «29 липня 2020 року», дати коли була проголошена та підписана постанова. На цю помилку апелянти звертали увагу апеляційного суду, але вона може бути усунута суддею в порядку усунення описок у виданих судом процесуальних документах, та не впливає на суть ухваленого суддею рішення.
Щодо іншого змісту апеляційних скарг та доповнень ОСОБА_1 та її захисника Третьякової Я.Ю., то вони не містять перелік обставин, які не були з`ясовані суддею першої інстанції та вплинули на невірне вирішення ним справи в частині встановлення вини, а їх доводи не впливають на обґрунтовані висновки суду щодо наявності підстав для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною переоцінкою доказів, які вже були досліджені та оцінені судом. 
Не є обґрунтованим посилання і на розгляд справи у суді першої інстанції незаконним складом суду, у зв`язку із незадоволенням відводу, так як: по-перше, вирішення відводів органу, компетентному розглядати справи про адміністративні правопорушення, нормами матеріального і процесуального закону, які регулюють провадження у таких справах, не передбачено; і по-друге, такий відвід розглянуто іншим суддею та обґрунтовано відмовлено у його задоволенні, а тому усі наступні відводи, які мають ознаки зловживання правом на відвід, значення не мають, так як підлягають залишенню без розгляду. 
За таких обставин прийняте суддею рішення про встановлення вини ОСОБА_1 є законним та не підлягає скасуванню, про що просять апелянти.
В той же час, з підстав, передбачених статтею 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову судді від 28 липня 2020 року, фактично проголошену 29 липня 2020 року, в частині підстав закриття провадження у справі «із закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності» на «закінчення строку накладення адміністративного стягнення».
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги та доповнення до апеляційних скарг, подані захисником Третьяковою Я.Ю. та ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2020 року, з фактичним проголошенням її 29 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі – змінити в частині підстав закриття провадження.
Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП. 
В іншій частині постанову судді залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуючий                                         О.О. Ямкова