ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 серпня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/4255/20
Головуючий у першій інстанції - Косач І. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/990/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Зіньковець О.О.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Чернігівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,
дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції - 06 липня 2020 року,
                                 У С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період з 07 листопада 2015 року по 27 вересня 2019 року відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати у 30-денний термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.
У мотивування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що Чернігівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України протиправно відмовив йому у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період з 07 листопада 2015 року по 27 вересня 2019 року, оскільки таке право він має на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у даній справі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою  направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з Чернігівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, не був державним службовцем, не здійснював службову діяльність у розумінні статті 19 КАС України, його посада не відносилась до посад публічної служби, а тому районний суд дійшов помилкового висновку, що даний спір не має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
Відповідачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.
Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення  позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуюче наступне.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі,  районний суд, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, виходив з того, що  спір виник за зверненням до суб`єкта владних повноважень, зазначена справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. При цьому, у межах цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС України.
Однак, з таким висновком не може погодитись апеляційний суд.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до  п.п. 1, 2 ч.1 ст.  4 КАС України адміністративна справа -  переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
При цьому, пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Для набуття спором ознак публічно-правового в контексті статті 19 КАС України спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.  1 Закону України «Про державну службу»  державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно з п. 15 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну службу»  дія цього Закону не поширюється на працівників державних підприємств, установ, організацій, інших суб`єктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Як убачається з матеріалів справи, з 07 листопада 2015 року по 27 вересня 2019 року ОСОБА_1 працював у Чернігівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України на посаді старшого судового експерта сектору автотехнічних досліджень відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності, а також на посаді старшого судового експерта сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів (а.с. 9,10).
У 2019 році до подання цього позову ОСОБА_1 звернувся із аналогічним позовом до Чернігівського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року за клопотанням відповідача закрито провадження у справі № 620/3303/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено позивачу, що у відповідності до ч. 2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (а.с. 29-30). 
Чернігівський окружний адміністративний суд встановив, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з Чернігівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, не був державним службовцем, не здійснював службову діяльність у розумінні статті 19 КАС України, а тому його посада не відноситься до посад публічної служби. Спір виник в межах публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції відповідного місцевого загального суду.
Адміністративний суд урахував, викладаючи наведені вище мотиви для закриття провадження, правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 814/2514/17.
02 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до Новозаводського районного суду м. Чернігова, однак ухвалою цього суду від 06 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки даний спір, на думку суду, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Вирішуючи питання про відкриття провадження, районний суд дійшов передчасного висновку, що дана справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. ОСОБА_1 не був державним службовцем, не здійснював службову діяльність, а отже, його посада у Чернігівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України не відносилася до посад публічної служби. 
У даному випадку спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою у виплаті  одноразової грошової допомоги позивачу, трудова діяльності якого не була пов`язана з проходженням публічної служби, а тому даний спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
При цьому, спір у правовідносинах, які виникають із трудових відносин, не пов`язаних з проходженням публічної служби, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права. 
Також колегія суддів враховує, що відмова у відкритті провадження у даній справі за наявності чинної ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року, якою закрито провадження в порядку адміністративного судочинства за цими ж позовними вимогами, створює перешкоди позивачу у доступі до правосуддя, що є неприпустимим.
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає передчасним висновок районного суду про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .
Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -
      
                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2020  року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 вересня 2020 року. 

Головуюча:                                                     Судді: