ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №587/1000/19 
Номер провадження 22-ц/816/1523/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, Сумська районна державна адміністрація,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 травня 2020 року в складі судді Черних О.М., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора Сумського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 5979404 від 18 вересня 2013 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємицею 2/3 спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , якій рішенням виконавчого комітету Шпилівської сільської ради Сумського району № 11 від 29 жовтня 1993 року було передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,54 га для ведення особистого підсобного господарства. Крім того рішенням Шпилівської сільської ради від 26 квітня 1991 року ОСОБА_4  було виділено земельну ділянку, площею 0,30 га під сінокіс біля її городу. Вказані земельні ділянки розташовані за адресою:  АДРЕСА_1 , що підтверджується викопіюванням з плану землекористувань на території Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області. Після смерті  ОСОБА_4 , її донька  ОСОБА_1  продовжувала користуватися зазначеними земельними ділянками. Нею була виготовлена технічна документація на зазначені земельні ділянки, але їй було відмовлено у державній реєстрації Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, оскільки в межах земельних ділянок частково розташована земельна ділянка, яка знаходиться за адресою  АДРЕСА_1 . Вказала, що рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 квітня 2011 року на підставі якого за ОСОБА_2  зареєстровано право власності на земельні ділянки, було частково скасоване рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 грудня 2013 року в частині визнання за ОСОБА_2  права власності на земельну ділянку, площею 0,40 га для розширення особистогопідсобного господарства.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.
Скасовано рішення державного реєстратора Сумського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 5979404 від 18 вересня 2013 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн 40 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Стадник С.В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачкою пропущено строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, який становить 3 роки.
Вказує, що судом першої інстанції було позбавлено апелянта права власності на майно, земельну ділянку, котра набулася у власність на підставі закону, рішення суду котре було чинним та набрало законної сили на момент реєстрації такого права власності.
Зазначає, що не підтверджено належність позивачці на праві власності земельної ділянки, площею 0,40 га саме за адресою: АДРЕСА_1 і співпадіння земельних ділянок, площею 0,30 га та земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,40 га.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Кондратенко С.Ю. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване судове рішення, тому відсутні підстави для його скасування або зміни.
У відзиві на апеляційну скаргу Сумська районна державна адміністрація Сумської області посилається на невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам норм матеріального та процесуального права в частині визначення Сумської районної державної адміністрації як відповідача у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , її представника - адвоката Стадника С.В., Супрун В.І., її представника – адвоката Кондратенко С.Ю., представника Сумської райдержадміністрації Бороденко В.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням 

Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області від 13 березня 2012 року ОСОБА_1 , як спадкоємиці ОСОБА_4 надано дозвіл на складання державного акту на право власності на 2/3 земельної ділянки, площею 0,60 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, приватизованою її покійною матір`ю (рішення виконкому Шпилівської сільської ради № 11 від 29 жовтня 1993 р.) та 2/3 земельної ділянки, площею 0,30 га сінокос, переданої за життя покійній у приватну власність (рішення 6 сесії 21 скликання від 26 квітня 1991 р.) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,04 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,36 га та сінокос - 0,20 га (а.с. 32).
Рішенням Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області від 13 березня 2012 року ОСОБА_5 , як спадкоємиці ОСОБА_4 надано дозвіл на складання державного акту на право власності на 1/3 земельної ділянки, площею 0,60 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, приватизованою її покійною матір`ю (рішення виконкому Шпилівської сільської ради № 11 від 29 жовтня 1993 р.) та 1/3 земельної ділянки, площею 0,30 га сінокос, переданої за життя покійній у приватну власність (рішення 6 сесії 21 скликання від 26 квітня 1991 р.) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,04 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,36 га та сінокос - 0,20 га (а.с. 33).
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2014 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/3 частини житлового будинку та 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,54 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та право користування на 2/3 частини земельної ділянки під сінокіс, площею 0,30 га, розташованої в с. Шпилівка, Сумського району Сумської області в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_4 (а.с. 34).
Відповідно до заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ДП «Сумигеодезкартографія» у 2015 р. розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): ОСОБА_1 на 2/3 частини земельної ділянки, ОСОБА_6 на 1/3 частину земельної ділянки з метою подальшої державної реєстрації земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на території Шпилівської сільської ради (а.с. 23-55).
Технічна документація виготовлена на земельну ділянку, площею 0,1406 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), їй присвоєний кадастровий номер 5924789100:12:002:0015, а також на земельну ділянку, площею 0,5601 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5924789100:12:002:0016.
Рішеннями державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № РВ-5900620072019 від 25 лютого 2019 року та № РВ-5900620062019 від 25 лютого 2019 року розглянуто заяву ОСОБА_1 разом з доданими документами та відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідно до п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051. Підставою для відмови було те, що в межах земельних ділянок, які передбачалося зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка або її частина, а також те, що заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги (а.с. 7-12).
Згідно листа Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного 

управління Держгеокадастру у Сумській області підставою для прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є те, що в межах ділянок, реєстрація яких передбачалась, розташована частково земельна ділянка, площею 0,5591 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5924789100:12:002:0171, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2 від 18 вересня 2013 року. Крім того, повідомлено про те, що в Державному земельному кадастрі зареєстровані земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1223 га з кадастровим номером 5924789100:12:002:0170 та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5591 га з кадастровим номером 5924789100:12:002:0171 (а.с. 13-14).
Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 квітня 2011 року за ОСОБА_2 визнано право власності на три земельні ділянки, загальною площею 0,70 га, а саме: земельну ділянку, площею 0,26 га для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку, площею 0,04 га для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку, площею 0,40 га для розширення особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17-18).
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 грудня 2013 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 квітня 2011 року скасоване в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, площею 0,40 га для розширення особистого підсобного господарства та відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні цих позовних вимог. Виключено з абзацу другого рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 квітня 2011 року слова «три» та «загальною площею 0,70 га». В іншій частині рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 квітня 2011 року залишено без змін (а.с. 20-22).
Отже, рішенням суду апеляційної інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не мала права отримати у власність земельну ділянку площею 0,40 га, бо ця ділянка не передавалася у власність її батьку ОСОБА_7 , спадкоємцем якого є вона. Крім того, встановлено, що через визнання за відповідачкою права власності на земельну ділянку, площею 0,40 га, яка не знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до неї перейшло і право на частину земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивачки, як спадкоємиці ОСОБА_4 , чим порушено право ОСОБА_1 на отримання земельної ділянки у власність чи користування.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з того, що позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні державної реєстрації належних їй земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), оскільки в межах земельних ділянок, які передбачалося зареєструвати, знаходиться частина іншої земельної ділянки, а саме - площею 0,5591 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5924789100:12:002:0171, відомості про яку внесені до Поземельної книги. Разом з тим, відповідачка ОСОБА_2 не мала права отримувати у власність в порядку спадкування земельну ділянку, площею 0,40 га, оскільки ця ділянка не надавалася у власність її батьку ОСОБА_7 . Разом з тим, нею проведена державна реєстрація та отримана у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства значно більшою площею - 0,5591 га, частина якої знаходиться в законному користуванні 

позивачки ОСОБА_1 , тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.
Згідно частин першої, другої статті 78 ЗК України (в редакції від 06 травня 2012 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у ч. 1 статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Частина 1 статті 81 ЗК України визначає способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Стаття 106 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.
Згідно ст. 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Відповідно до ст. 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.
Згідно ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Частина 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачає три підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Апеляційний суд погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки на підставі доказів, поданих сторонами, що були 

належним чином оцінені, суд обґрунтовано виходив із того, що позивачка на законних підставах отримала у власність частину земельної ділянки, площею 0,1406 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянку) з кадастровим номером 5924789100:12:002:0015 та частину земельної ділянки, площею 0,5601 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5924789100:12:002:0016 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області від 13 березня 2012 року, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 грудня 2013 року, рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2014 року, а також технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розробленою спеціалістами ДП «Сумигеодезкартографія» в 2015 році.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що позивачкою пропущено строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, який становить 3 роки, не заслуговують на увагу колегії суддів з огляду на наступне.
Початок перебігу позовної давності відповідно до вимог ст. 265 ЦК України для позивачки розпочався з дня винесення рішень державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № РВ-5900620072019 від 25 лютого 2019 року та № РВ- 5900620062019 від 25 лютого 2019 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав, що в межах ділянок, реєстрація яких передбачалась, розташована частково земельна ділянка, площею 0,5591 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5924789100:12:002:0171, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2 .
З цього часу позивачка дізналася про те, що реєстрація в Державному земельному кадастрі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,5591 га з кадастровим номером 5924789100:12:002:0171 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на дану земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за відповідачкою ОСОБА_2 порушують її право як власника земельних ділянок, бо унеможливлюють провести їхню державну реєстрацію і 30 травня 2019 року в межах строку позовної давності вона звернулася до суду.
Те, що позивачка знала про наявність оспорюваної реєстрації земельної ділянки у 2013 році, відповідачем не доведено.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції позбавив апелянта права власності на майно, земельну ділянку, котра набулася у власність на підставі закону, рішення суду котре було чинним та набрало законної сили на момент реєстрації такого права власності, то вони також не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11 квітня 2011 року за відповідачкою ОСОБА_2 визнано право власності на три земельні ділянки, загальною площею 0,70 га, а саме - земельну ділянку, площею 0,26 га для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку, площею 0,04 га для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку, площею 0,40 га для розширення особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа № 2-344/2011).
На підставі цього рішення суду ДП «Сумигеодезкартографія» в 2011 році виготовило технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та електронних документів.
26 лютого 2013 року в Державному земельному кадастрі за адресою: АДРЕСА_2 земельні ділянки: площею 0,1223 га з 

кадастровим номером 5924789100:12:002:0170 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та площею 0,5591 га з кадастровим номером 5924789100:12:002:0171 для ведення особистого селянського господарства.
19 липня 2013 року ухвалою Сумського районного суду Сумської області на підставі заяви відповідачки виправлено описку у рішенні суду від 11 квітня 2011 року та зазначено про визнання за ОСОБА_2 права власності на дві земельні ділянки, загальною площею 0,6814 га, а саме - земельну ділянку, площею 0,1223 га для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку, площею 0,5591 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачка не була учасником вище зазначеної справи, а тому в подальшому дізнавшись, що цим рішенням суду було вирішене питання про її права та обов`язки на належну земельну ділянку, 28 жовтня 2013 року оскаржила його в апеляційному порядку.
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 грудня 2013 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 квітня 2011 року скасоване в частині визнання за  ОСОБА_2  права власності на земельну ділянку, площею 0,40 га для розширення особистого підсобного господарства та відмовлено в задоволенні цих позовних вимог. Виключено з абзацу другого рішення суду першої інстанції від 11 квітня 2011 року слова «три» та «загальною площею 0,70 га». В іншій частині рішення суду залишене без змін.
Цим же рішенням суду скасована ухвала Сумського районного суду Сумської області від 19 липня 2013 року про виправлення описки в рішенні Сумського районного суду Сумської області від 11 квітня 2011 року.
Як зазначено у рішенні апеляційного суду, в зв`язку з частковим скасуванням рішення суду підлягає скасуванню і ухвала суду від 19 липня 2013 року про виправлення описки в цьому рішенні, так як вказаною ухвалою суд фактично змінив зміст як позовних вимог, так і зміст мотивувальної та резолютивної частини рішення суду, використовуючи при цьому дані технічної документації на земельні ділянки, яка була виготовлена на замовлення ОСОБА_2 в 2013 році, після ухвалення рішення суду, що є неприпустимим.
Таким чином, за рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 має право власності на 2 земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,30 га, а саме - земельну ділянку, площею 0,26 га для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку, площею 0,04 га для обслуговування житлового будинку.
Рішенням Апеляційного суду Сумської області встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не має права отримати у власність земельну ділянку, площею 0,40 га, бо ця ділянка не передавалася у власність її батьку ОСОБА_7 , спадкоємцем якого є вона. Крім того, встановлено, що через визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яка не знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до неї перейшло і право на частину земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивачки, як спадкоємиці ОСОБА_4 , чим порушене її право на отримання земельної ділянки у власність чи користування.
Однак, ще до ухвалення рішення Апеляційного суду Сумської області відповідачка провела державну реєстрацію та отримала у власність 2 земельні ділянки, загальною площею 0,6814 га (0,1223 га + 0,5591 га), що перевищує загальну площу земельних ділянок, на які за нею визнано право власності за рішенням суду - 0,30 га (0,26 га + 0,04 га).
До складу земельної ділянки, площею 0,5591 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5924789100:12:002:0171 увійшла земельна ділянка, площею 0,40 га для розширення особистого підсобного господарства, на яку у відповідачки відсутнє право власності.

За рішенням суду за відповідачкою визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,26 га для ведення особистого селянського господарства. Проте, вона провела державну реєстрацію та отримала у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства значно більшою площею - 0,5591 га. В складі цієї земельної ділянки знаходиться частина належної позивачці земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, підтверджують, що ОСОБА_2 незаконно отримала у власність частину земельної ділянки, на яку має право позивачка, якою вона фактично весь цей час користується та яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 .
Посилання в апеляційній скарзі на те, що не підтверджено належність позивачці на праві власності земельної ділянки площею 0,40 га саме за адресою: АДРЕСА_1 і співпадіння земельних ділянок, площею 0,30 га та земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,40 га, є безпідставними.
Даний довід спростовується тим, що на адвокатський запит Міськрайонним управлінням у м.Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області дано роз`яснення про те, що підставою для прийняття рішення про відмову позивачці у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є те, що в межах ділянок, реєстрація яких передбачалась, розташована частково земельна ділянка, площею 0,5591 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5924789100:12:002:0171, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і зареєстрована за відповідачкою ОСОБА_2 від 18 вересня 2013 року.
З наданого позивачкою плану земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що має місце перетин (накладення) частини вище зазначеної земельної ділянки на частину земельних ділянок позивачки (а.с. 14-16).
Позивачка на законних підставах отримала у власність частину земельної ділянки, площею 0,1406 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 5924789100:12:002:0015 та частину земельної ділянки, площею 0,5601 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5924789100:12:002:0016 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області від 13 березня 2012 року, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 грудня 2013 року, рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 березня 2014 року, а також технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розробленою спеціалістами ДП «Сумигеодезкартографія» в 2015 році.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
У відзиві на апеляційну скаргу Сумська районна державна адміністрація Сумської області посилається на невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам норм матеріального та процесуального права в частині визначення Сумської районної державної адміністрації як відповідача у даній справі.
Колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити слідуюче.
Оскільки функції державної реєстрації прав на нерухоме майно на даний час виконує 

Сумська районна державна адміністрація, а реєстратор, який здійснював реєстрацію припинив свою діяльність без правонаступництва, то вона залучається в якості співвідповідача по справі, як суб`єкт державної реєстрації прав на нерухоме майно. Тому Сумська районна державна адміністрація є належним відповідачем за позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку і саме вона в особі відповідного підрозділу буде виконувати рішення в даній справі, про що не заперечував представник Сумської райдержадміністрації Бороденко В.М.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Враховуючи, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, однак ухвалою Сумського апеляційного суду від 09 липня 2020 року відстрочено відповідачці ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1152 грн 60 коп. до ухвалення судового рішення у даній справі, тому з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у вищезазначеному розмірі.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 травня 2020 року у даній справі залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у сумі 1152 грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 23 липня 2020 року.

Головуючий:                                                                В.І. Криворотенко

Судді:                                                                        Т.А. Левченко

С.С. Ткачук