ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
23 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/6154/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянув у відкритому судовому  засіданні  апеляційну скаргу            Головного управління ДФС  у Запорізькій області	
на рішення Запорізького  окружного адміністративного суду  від 17.02.2020р.  у справі №280/6154/19	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до: про:	Головного управління ДФС  у Запорізькій області  зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації	
ВСТАНОВИВ:
10.12.2019р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Запорізького  окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ГУ ДФС у Запорізькій області) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації, адміністративний позов судом першої інстанції зареєстровано 11.12.2019р. /а.с. 4-10,30/.
Ухвалою Запорізького  окружного адміністративного суду від 16.12.2019р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №280/6154/19 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2/.
Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що він працював старшим слідчим з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Запорізькій області та 30.09.2019р. його було звільнено зі служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, при звільненні йому нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 79125,45 грн., але він не погоджується з таким розміром нарахованої та виплаченої йому відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки вважає, що при її обчисленні відповідачем протиправно не враховано до складу місячного грошового забезпечення всі його складові, а саме: - нарахування за особливості проходження служби; -нарахування  за роботу в умовах режимних обмежень; - місячну премію; - індексацію заробітної плати; - матеріальну допомогу на оздоровлення, що призвело до виплати йому суми одноразової грошової допомоги у значно меншому розмірі, ніж це передбачено законом. Також позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини заробітку у розмірі утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2017-2018 р. Тому просив суд: - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: - за особливості проходження служби; - за роботу в умовах режимних обмежень, - місячної премії;  - індексації заробітної плати; а також  одноразового додаткового виду грошового забезпечення - матеріальної допомоги на оздоровлення, за період з березня 2018 р. по вересень 2019 р., та виплатити заборгованість; стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію у розмірі безпідставно утриманих з нього сум податку на доходи фізичних осіб у розмірі 54605,61 грн. та військового збору у розмірі 4550,48 грн..
Рішенням Запорізького  окружного адміністративного суду від 17.02.2020р. у справі №280/6154/19 адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано ГУ ДФС у Запорізькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за особливості проходження служби, за роботу в умовах режимних обмежень, місячної премії та індексації заробітної плати) та виплатити заборгованість, в іншій частині позовних вимог відмовлено/ а.с. 59-62/.
Відповідач,  не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 17.02.2020р., подав апеляційну скаргу /а.с. 67-69/, у якій посилаючись на те, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи  зробив висновки, які суперечать фактичним обставинам справи,   що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм чинного процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 17.02.2020р.  у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у цій справі у повному обсязі.
Адміністративна справа №280/6154/19, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги,  надійшли до суду Третього апеляційного адміністративного суду 10.04.2020р. /а.с. 66/.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 13.04.2020р.  у справі №280/6154/19  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Запорізькій області на  рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 17.02.2020р. у справі №280/6154/19 /а.с. 77/ та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 16-00 годин 12.05.2020р. /а.с. 78/ про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 79-82/.
За клопотанням відповідача - ГУ ДФС у Запорізькій області / а.с.83/, та у зв`язку з оголошеним на території України карантином з метою запобігання розповсюдження короновірусної інфекції, апеляційний розгляд цієї справи у судовому засіданні було відкладено на 14-00 годин 16.06.2020р. / а.с. 85/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 86-88/.
У судовому засіданні 16.06.2020р. судом у розгляді цієї справи було оголошено перерву до 13-00 годин 23.06.2020р. / а.с. 91-92/, про що повідомлено представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні / а.с. 93/.
Після перерви, у судовому засіданні 23.06.2020р., представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, та посилаючись на те, що судом першої інстанції  у цій справі постановлено обґрунтоване рішення без порушень норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Тоді як представник відповідача, який належним чином повідомлений про день, годину та місце розгляду цієї справи у судовому засіданні о 13-00 годин 23.06.2020р, у зазначений час до суду у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву у якій просив подальший розгляд цієї справи здійснювати в порядку письмового провадження. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представника відповідача. 
Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивача у справі - ОСОБА_1 , підполковника податкової міліції, старшого слідчого з особливо важливих справ третього відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Запорізькій області, звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил України за п.64 пп. «ж» (за власним бажанням) 30.09.2019р., на день звільнення вислуга складає: календарна - 24 роки 00 місяців 00 днів; у пільговому обчисленні - не має, та відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу при звільнені виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний з 24 повних календарних років служби, і під час розгляду цієї справи судом право позивача на отримання при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби сторонами не оспорювалось, також встановлено, що під час звільнення позивачу   також було виплачено  грошову компенсацію за невикористану чергову відпусту за 2003 - 2019 рр. /а.с. 13/.
З наданої суду під час розгляду справи ксерокопії Грошового атестату №15 від 03.10.2019р. / а.с. 14/ вбачається, що  позивач мав такі види грошового забезпечення: посадовий оклад - 6910,00грн. на місяць; оклад за спеціальним званням - 1410,00грн. на місяць; надбавка за вислугу років у розмірі 45 відсотків - 3744,00 грн. на місяць; надбавка за таємність у розмірі 10 відсотків - 691,00 грн. на місяць; індексація грошового забезпечення (базовий місяць - березень 2018) - 206,72 грн..; по 30.09.2019р. позивачу нараховано  такі види грошового забезпечення: посадовий оклад - 6910,00 грн.; оклад за спеціальним званням - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років у розмірі 45 відсотків - 3744,00 грн.; надбавка за таємність у розмірі 10 відсотків - 1382,00 грн.; індексація грошового забезпечення - 206,72 грн.; компенсація прибуткового податку грошового забезпечення - 2457,49 грн  /а.с.14/.
Відповідно до довідки про нарахований дохід та утриманий податок №360 від 25.10.2019р., ксерокопія якої долучена до матеріалів цієї справи / а.с. 17/, за період з січня 2017р. по березень 2017р. позивачу нарахований дохід - 9290,19 грн.; оподаткований дохід - 9290,19 грн.; утриманий податок - 1672,23 грн.; компенсовано прибуткового податку - 00,00 грн.; військовий збір - 139,35 грн; за період з квітня 2017р. по жовтень 2018р. позивачу нарахований дохід - 211647,25 грн.; оподаткований дохід - 211647,25 грн.; утриманий податок - 38096,50 грн.; компенсовано прибуткового податку - 00,00 грн.; військовий збір - 3174,72 грн..
У подальшому, після звільнення та отримання суми одноразової грошової допомоги при звільненні, а саме 13.11.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою про донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та відшкодування утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору / а.с.18/, у якій зазначив, що відповідачем безпідставно не включено до складу місячного грошового забезпечення всі його складові, а саме: - нарахування за особливості проходження служби; -нарахування  за роботу в умовах режимних обмежень; - місячну премію; - індексацію заробітної плати; - матеріальну допомогу на оздоровлення, що призвело до виплати йому суми одноразової грошової допомоги у значно меншому розмірі, ніж це передбачено законом, тому він просив здійснити донарахування та виплатити йому одноразову грошову допомогу уз урахуванням розміру цих щомісячних додаткових видів його грошового утримання, та надати розрахунок в якому вказати всі складові. Також позивач зазначив, що він має право на компенсацію втрати частини заробітку за 2017-2018 р. у розмірі утриманого податку на доходи фізичних осіб 54605,61 грн та військового збору 4550,48 грн., тому просив виплатити йому таку компенсацію.
Відповідач листом №15003/14/08-01-05-02-01 від 27.11.2019р.  повідомив позивача про те, що розрахунок одноразової грошової допомоги при звільнені складений на підставі вимог діючого законодавства, підстав для здійснення донарахувань до одноразової грошової допомоги немає, а щодо проведення позивачу виплат грошової компенсації податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. то відсутні правові підстави для задоволення таких вимог /а.с.19-21/, і саме така відповідь відповідача стала підставою для звернення позивача до суду з цим адміністративним позов за захистом порушеного права з огляду на те, що  він не погоджуючись з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та відмовою компенсувати утримані суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Враховуючи вищенаведене одним з спірних питань у цій справі є визначення складових частин, а саме видів щомісячного грошового забезпечення, які враховуються при визначені розміру  одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, правові підстави для виплати якої визначені ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Так п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393) передбачено, що  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до п. 7 Постанови №393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:
-          відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
-          щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.
Механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також форму та порядок видачі грошових атестатів визначено Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, який затверджено наказом Міністерства фінансів України №616 від 17.07.2018р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 р. за №928/32380 (далі - Порядок №616)
Відповідно до пункту 2 Порядку №616 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події; одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.
Пунктом  3 Порядку №616 визначено, що грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.
Враховуючи наведене, визначення терміну «місячне грошове забезпечення» для цілей призначення та виплати грошової допомоги особам рядового і начальницького складу податкової міліції наведено у Порядку №616 та узгоджується з іншими нормами права, але при цьому необхідно враховувати, що місячне грошове утримання для цілей призначення пенсії є більш ширшим поняттям оскільки складається не тільки з  відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням, а включає в себе, відповідно до п. 7 Постанови №393, також  щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.
Отже аналіз вищенаведених норм законодавства, дає можливість зробити висновок про те, що розмір одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, визначається  в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яке (грошове утримання) встановлюється на дату настання події без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
З урахуванням фактичних обставин цієї справи, які відповідно до наведених норм чинного законодавства є вирішальними для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні : 
- дата настання події - звільнення зі служби позивача у справі - 30.09.2019р., 
- наявність у позивача на момент звільнення зі служби  права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
- розміру та складу грошового забезпечення позивача станом на 30.09.2019р., яке враховується  для розрахунку одноразової допомоги при звільненні , та становить 13187,57 грн. і складається з  посадового окладу - 6910,00грн.; окладу за спеціальним званням - 1410,00грн.,  надбавки за вислугу років у розмірі 45% - 3744,00 грн.; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень розмірі 10 % - 691,00 грн., премія місячна у серпні 2019р. - 432,57 грн.,
колегія суддів вважає, що відповідач у справі обґрунтовано  визначив розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягала виплаті позивачу при звільненні у розмірі 79125,42 грн. виходячи з складу грошового забезпечення позивача станом на 30.09.2019р., яке враховується  для розрахунку одноразової допомоги при звільненні , та становить 13187,57 грн. і складається з  посадового окладу - 6910,00грн.; окладу за спеціальним званням - 1410,00грн.,  надбавки за вислугу років у розмірі 45% - 3744,00 грн.; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень розмірі 10 % - 691,00 грн., премія місячна у серпні 2019р. - 432,57 грн., та обґрунтовано не включив до місячного грошового забезпечення суми одноразових виплат.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналогічний висновок зроблено Верховним Судом під час розв`язання подібних відносин, а саме у постановах від 06.02.2019р. у справі 522/2738/17 та від  16.04.2020р. у справі №638/8169/16-а.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи, у їх сукупності та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги в частині вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби , яка була виплачена позивачу при звільненні зі служби, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: - за особливості проходження служби; - за роботу в умовах режимних обмежень, - місячної премії;  - індексації заробітної плати; а також  одноразового додаткового виду грошового забезпечення - матеріальної допомоги на оздоровлення, за період з березня 2018 р. по вересень 2019 р., та виплатити різницю між нарахованою та раніше виплаченою сумою одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби  не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, що свідчить про їх необґрунтованість та безпідставність.
Щодо позовних вимог позивача стосовно виплати компенсації утриманих сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Пунктом 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, в редакції до 01.01.207р., передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016р. № 1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017р. ,  п. 168.5 статті 168.5 Податкового кодексу України викладено в такій редакції: « 168.5. Суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян» і в такій редакції ця норма закону була чинною до 31.12.2018р. (включно).
Отже, починаючи з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. особи рядового і начальницького складу податкової міліції виключені з числа осіб, суми податку на доходи яких спрямовуються на виплату компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Як зазначено у підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Відповідно до підпунктів 1.1 - 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Згідно з пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.52  пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС). Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.
З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, з урахуванням вимог щодо дії нормативно-правових актів у часі, колегія суддів вважає, що у період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. Податковим кодексом України не було передбачено спрямування податку на доходи фізичних осіб та військового збору на компенсацію втрат доходів працівників податкової міліції, у зв`язку з чим позивач не набув відповідного права, і заявлені ним позовні вимоги спрямовані на захист такого права є безпідставними.
Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено помилковий висновок про необхідність включення під час визначення суми одноразової грошової допомоги позивача, яка була виплачена йому при звільненні зі служби, таких щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, як: - нарахувань за особливості проходження служби; - нарахувань за роботу в умовах режимних обмежень, - місячної премії;  - індексації заробітної плати; а також  одноразового додаткового виду грошового забезпечення - матеріальної допомоги на оздоровлення, за період з березня 2018 р. по вересень 2019 р., тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав про здійснення перерахунку   суми одноразової грошової допомоги позивача, яка була виплачена йому при звільненні зі служби, з урахуванням вищезазначених складових його місячного грошового забезпечення,  що призвело до невірного застосування ним норм чинного матеріального права  та порушення норм процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для  скасування такого рішення суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити рішення суду першої інстанції від 17.02.2020р.  у цій справі скасувати, та постановити у справі нове рішення, який відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі через його необґрунтованість та безпідставність. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,317,321,322 КАС України, суд,--

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління ДФС у Запорізькій області - задовольнити.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 17.02.2020р.  у справі №280/6154/19 -  скасувати. 
В позові відмовити.
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття ,  та може бути оскаржена у строки та в порядку  встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано 30.06.2020р.  
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко