Дата документу 30.06.2020 Справа № 337/3472/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №337/3472/19        Головуючий у 1 інстанції: Котляр А.М.
Провадження № 22-ц/807/1512/20        Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В.,
       Кухаря С.В.,
при секретарі: Бєловій А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Координаційного центру з надання правової допомоги про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі. 
В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням доповнень, зазначав, що 18 травня 2015 року він був призначений на посаду директора Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. 
16 липня 2019 року він був звільнений з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із реорганізацією. Своє звільнення ОСОБА_2 вважає незаконним. Так, 13 травня 2019 року він отримав попередження про наступне вивільнення, йому були запропоновані вакантні посади в Запорізькому місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Згідно положення № 967/5 від 02.07.2012 року центри з надання БВПД є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання БВПД. На час його звільнення працювало понад 100 територіальних відділень Координаційного центру. В порушення ч.3 ст.49-2 КЗпП України йому не запропонували вакантні посади керівників територіальних відділень Координаційного центру.
Крім того, як зазначав позивач, скорочення чисельності або штату в Другому Запорізькому центрі з надання БВПД не відбулось, тому згідно положень ст.36, п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України дія трудового договору повинна була продовжитись. На даний час Другий Запорізький місцевий центр з надання БВПД знаходиться в стадії припинення, відомості про його правонаступника в реєстрі відсутні. Тому перехід прав та обов`язків, в тому числі трудових відносинах, до правонаступника не відбувся.
Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив суд:визнати незаконним наказ Координаційного центру з надання правової допомоги №284-К від 16 липня 2019 року про його звільнення з посади директора Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД;поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року позов залишено без задоволення. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача мали місце зміни в організації праці - реорганізація Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, та скорочення штату працівників. Звільнення ОСОБА_1 з посади директора відбулось з дотриманням норм трудового законодавства, зокрема пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що реорганізація Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги не відбулася, оскільки в Положенні про Запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги не зазначено, що Запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги є правонаступником реорганізованого центру. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також відсутні зазначені дані. Крім цього, в порушення порядку, передбаченого ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 не були запропоновані вакантні посади в Координаційному центрі та вакантні посади керівників та їх заступників, окрім посади заступника директора в Запорізькому місцевому центрі з надання безоплатної правової допомоги. Натомість центри з надання безоплатної вторинної допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру.
Відповідач, своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Так, з матеріалів справи вбачається, та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до наказу №229-к від 18.05.2015 року ОСОБА_1 призначений на посаду директора Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД з 02 червня 2015 року (а.с. 13).
Наказом Міністра юстиції Петренка П. «Питання оптимізації системи надання безоплатної правової допомоги у Запорізькій області» № 391/5 від 11 лютого 2019 року (а.с. 39-40) було:
1. Перейменовано Перший запорізький місцевий центр з надання БВПД в Запорізькій місцевий центр з надання БВПД.
2. Реорганізовано Другий запорізький місцевий центр з БВПД допомоги шляхом приєднання його до Запорізького місцевого центру з надання БВПД.
3. Установлено, що Запорізький місцевий центр з надання БВПД є правонаступником Другого запорізького місцевого центру з надання БВПД.
4. Доручено Координаційному центру з надання правової допомоги забезпечити: - утворення комісії з реорганізації Другого запорізького місцевого центру з надання БВПД та затвердження її голови; - вжиття інших організаційних заходів, пов`язаних із виконанням цього наказу (а.с. 39-40).
На виконання вищезазначеного наказу, 22 лютого 2019 року Наказом директора Координаційного центру з надання правової допомоги ОСОБА_3 8 «Про перейменування Першого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» перейменовано Перший запорізький місцевий центр з надання БВПД в Запорізький місцевий центр з надання БВПД (а.с. 41-42). 
Також, 22 лютого 2019 року наказом директора Координаційного центру з надання правової допомоги ОСОБА_3 26 «Про питання реорганізації Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» утворено комісію з реорганізації Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД, визначено голову комісії з реорганізації, доручено голові комісії з реорганізації вжити відповідних заходів на виконання цього наказу (а.с. 43-45).
Наказом директора Координаційного центру з надання правової допомоги ОСОБА_4 №195-к від 10 травня 2019 року уповноважено директора Регіонального центру з надання БВПД Наливайка П. ОСОБА_5 на особисте вручення директору Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД ОСОБА_1 попередження про наступне вивільнення (а.с. 47).
13 травня 2019 року директор Запорізького місцевого центру з надання БВПД листом № 01-25/298 надав письмову інформацію щодо вакантних посад у Запорізького місцевому центрі з надання безоплатної правової допомоги станом на 13 травня 2019 року (а.с. 48-50).
13 травня 2019 року ОСОБА_1 отримав попередження про його наступне вивільнення з посади директора Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД у зв`язку з реорганізацією Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД шляхом його приєднання до Запорізького місцевого центру з надання БВПД разом з додатками. У попереджені позивачу одночасно запропоновано на вибір іншу роботу на вибір на вакантних посадах в Запорізькому місцевому центрі з надання БВПД з посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а.с. 51-53).
З заяви ОСОБА_1 від 13 травня 2019 року вбачається, що він підтвердив відмову від запропонованих йому 13 травня 2019 року Координаційним центром з надання правової допомоги вакантних посад в Запорізькому місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с. 54). При цьому, колегія звертає увагу, що будь-які зауваження щодо не запропонування Координаційним центром вакантних посад в інших регіональних та місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги відсутні. 
Листом Координаційного центру з надання правової допомоги від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 вдруге запропоновано на вибір іншу роботу на вакантних посадах в Запорізькому місцевому центрі з надання БВПД з посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а.с. 57-58).
Заявою ОСОБА_1 від 16 липня 2019 року письмово підтверджена відмова від запропонованих вакансій (а.с. 59).
Наказом №284-к від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД у зв`язку з реорганізацією відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 46).
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно з частиною четвертою статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.
Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Проаналізувавши вказані вище норми закону та виходячи із встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивача було звільнено із дотриманням всіх передбачених чинним законодавством вимог, зокрема з дотриманням вимог частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо запропонування іншої роботи в Запорізькому місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги. 
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про те що, його посада не була скорочена, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо правонаступництва Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги є безпідставними, з огляду на наступне. 
Так, частинами першою, п`ятою статті 104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно із частинами першою, третьою статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.
Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.
Відповідно до частин другої, третьої статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.
Згідно із частиною четвертою статті 107 ЦК України порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.
Разом з тим, встановлено, що Запорізький місцевий центр з надання БПВД було утворено з двох організацій. Перший Запорізький місцевий центр з надання БПВД було перейменовано на Запорізький місцевий центр з надання БПВД. Другий Запорізький місцевий центр з надання БПВД було реорганізовано шляхом приєднання до Запорізького місцевого центру з надання БПВД.
Перший та Другий місцеві центри з надання БВПД мали штатні посади директорів. Після утворення нової організації Запорізького місцевого центру з надання БВПД було утворено одну посаду директора та дві посади заступників директора (а.с. 49). Наразі, штатний розпис у Другому Запорізькому місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги відсутній. 
Доводи апеляційної скарги, що відповідачем неправомірно не було запропоновану ОСОБА_1 вакантні посади територіальних відділень Координаційного центру також не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику роботу в тій самій організації. 
Так, Запорізький місцевий центр з надання БВПД зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як державна організація, має ідентифікаційний номер юридичної особи 39748330 (а.с. 82). 
Таким чином, за своєю організаційно-правовою формою як Другий Запорізький місцевий центр з надання БВПД, так і його правонаступник Запорізький місцевий центр з надання БВПД, є державними організаціями, які мають права юридичних осіб.
Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, що факт не завершення припинення Другого Запорізького місцевого центру з надання БВПД не впливає на права позивача, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулось з дотриманням норм трудового законодавства.
Встановивши, що посада, яку займав позивач, фактично виключалася із штатного розпису, у зв`язку із приєднанням Другого Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги до Запорізького місцевого центру з надання, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх докази, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що розірвання трудового договору з позивачем на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, відповідач належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року у цій справі – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 09 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: