ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» липня 2020 року м. Херсон

Справа № 667/3028/15-ц 
Провадження № 22-ц/819/650/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя – доповідач)	Воронцової Л. П.	
суддів:	Ігнатенко П. Я.,	
  	Полікарпової О. М.	
секретар	Сікора О. В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона у складі судді Скорик С. А. від 24 лютого 2016 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 14 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HEHLGK00002050, за умовами якого, відповідач отримала кредит у розмірі 36 180,00 доларів США із зобов`язанням повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором з кінцевим терміном повернення кредиту – до 14 грудня 2027 року.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за умовами договору станом на 09 квітня 2015 року виникла заборгованість, яка становить 122 952,32 доларів США і складається з: заборгованості за кредитом - 29 366,37 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 24 086,12 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 4 605,58 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 5 9029,25 доларів США; штрафу (фіксована частина) - 10,63 доларів США; штрафу (процентна складова) - 5854,37 доларів США. 
Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 14 грудня 2007 року № HEHLGK00002050 у розмірі 122 952,32 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 890 609,04 грн та судові витрати.
Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 лютого 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 грудня 2007 року № HEHLGK00002050 у розмірі 122 952, 32 доларів США, що за курсом НБУ від 09 квітня 2015 року складає 2 890 609, 04 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволені позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що про наявність кредитного договору укладеного між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк» вона дізналась лише у 2012 році у зв`язку із чим звернулась до правоохоронних органів щодо підроблення документів службовими особами Банку. Жодних дій щодо погашення заборгованості вона особисто не здійснювала. Однак на вказані доводи суд уваги не звернув, не перевірив їх у встановленому порядку та визнав факт укладення договору та видачі грошових коштів, як встановлену обставину, без дослідження належних та допустимих доказів. Крім того, задовольняючи позов в повному обсязі, суд не застосував позовну давність.
Постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року скасовано постанову Апеляційного суду Херсонської області від 01 серпня 2018 року, якою задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» за безпідставністю, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 – адвокат Тихоша Д. С. наполягає на задоволенні апеляційної скарги, зазначив, що його довіритель не укладала вказаного кредитного договору, не підписувала його, грошові кошти не отримувала, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним, крім того, посилається на пропуск Банком позовної давності звернення з позовом до суду.
Представник позивача  ОСОБА_4  доводи апеляційної скарги не визнала, зазначила, що кредитний договір не визнано недійсним. Банк не пропустив строк позовної давності звернення з позовом до суду, оскільки після реалізації іпотечного майна на виконання рішення суду у 2017 року дізнався про порушення свого права.
Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з доведеності факту укладення між Банком та ОСОБА_1 кредитного договору, невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, наявності заборгованості за кредитним договором станом на 09 квітня 2015 року у розмірі 122 952,32 дол. США, що еквівалентно 2 890 609,04 грн.
З висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 14 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HEHLGK00002050, відповідно до умов якого банк надав останній кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14 грудня 2007 року по 14 грудня 2027 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі - 36 180,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту на момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця. (пункт 7.1 договору) /т. 1 а. с. 10-13/.
Погашення заборгованості, відповідно до кредитного договору, повинно здійснюватися шляхом внесення позичальником в період з 25 по 30 число кожного місяця грошових коштів (щомісячний платіж) у сумі 358,67доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.
Згідно з пунктом 7.1.2 кредитного договору у разі порушення термінів оплати, передбачених пунктом 7.1.1 на 120 календарних днів, сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту в повному обсязі в останній день місяця в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.
У забезпечення виконань зобов`язання за кредитним договором від 14 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» Голіциною О. В ОСОБА_5 14 грудня 2007 р. було укладено договір іпотеки № HEHLGK00002050, відповідно до п. 33.3 якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_3 , станом на 09 квітня 2015 року, вона становить 122 952,32 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 29 366,37 доларів США; 24 086,12 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 605,58 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 59 029,25 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 10,63 доларів США - штраф (фіксована частина); 5 854,37 доларів США - штраф (процентна складова) /т. 1 а. с. 6-8/.
З матеріалів цивільної справи № 2-2913/09 за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, дослідженої судом апеляційної інстанції, вбачається, що в квітні 2009 року АТ КБ «ПриватБанк» реалізував, передбачене п. 7.1.2 договору, своє право вимоги щодо дострокового погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 14 грудня 2007 року за рахунок іпотечного майна.
ЗАТ КБ «ПриватБанк», подавши у квітні 2009 року позов до суду до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, скористався своїм правом задоволення вимог щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором у повному обсязі за рахунок іпотечного майна та змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки засвідчує такі зміни..
Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 липня 2009 року, яке є чинним, задоволено позовні вимоги Банку, звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок кредитної заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 14 грудня 2007 року станом на 19 грудня 2008 року на загальну суму 30 627,17 дол. США, що еквівалентно 241 342,10 грн, яка складається з: основного боргу – 28 914,95 доларів США ; відсотків – 1 354,25 доларів США ; комісії – 227,98 доларів США ; пені – 129,99 доларів США.
31 липня 2009 року представник Банку отримав виконавчий лист, про що свідчить відмітка у матеріалах справи.
15 лютого 2013 року Банк звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою /а. с. 43 справа № 2-2913/09/.
Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 березня 2013 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, видано заявнику дублікат виконавчого листа, який отримано представником Банку 12 березня 2013 року.
Рішення суду виконано, шляхом укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_6 18 липня 2017 року договору купівлі-продажу будинку (іпотечного майна) за ціною 26 000 грн.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. ст.  526, 530, 610, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612  ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України.
Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій неналежного виконання зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
З аналізу наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що кредитор продовжив здійснювати нарахування відповідно до умов кредитного договору і після звернення з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 виклала правовий висновок, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з відсотків, комісії, пені, штрафів, нарахованих після зміни Банком строку дії кредитного договору слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Пред`явивши позов про дострокове погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому перебіг позовної давності у даних правовідносинах за вимогою банку про повернення кредиту почався з моменту подання такого позову до суду, і підтвердженням цього є рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення усієї суми заборгованості за кредитним договором від 14 грудня 2007 року, а не з дати реалізації іпотечного майна на виконання рішення суду – з 18 липня 2017 року, як зазначає позивач.
Відповідно до п. 4.5 кредитного договору від 14 грудня 2007 року, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.
Разом з тим, відповідач, яка приймала участь в суді першої інстанції, та її представник не усно, ні у письмовій формі не заявляла про застосування строку позовної давності до вимог Банку.
Враховуючи вище викладене, підлягають задоволенню вимоги Банку про стягнення заборгованості, визначеної позивачем на момент звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, підтвердженої рішенням суду, яка не покрита за рахунок вартості отриманої від реалізації іпотечного майна за договором купівлі-продажу від 18 липня 2017 року – 26 000 грн, що еквівалентно, згідно довідки Банку – 957,85 дол. США і становить 29 669,32 дол. США (30 627,17 дол. США – 957,85 дол. США).
Доводи апеляційної скарги щодо застосування строку позовної давності до вимог Банку, підлягають відхиленню, як такі, що заявлені у порушення вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що кредитний договір вона не підписувала, грошові кошти не отримувала, що підтверджується висновком експертизи, підлягають відхиленню, виходячи з наступного.
Договір, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , є правомірним, оскільки відомостей щодо визнання кредитного договору недійсним матеріали справи не містять і остання, у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, доказів протилежного суду не надала.
З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позичальником здійснено на його виконання сім щомісячних платежів, останній з них у сумі 355,75 дол. США – 28 липня 2008 року.
Також вбачається, що ОСОБА_3  у ході розгляду цивільної справи № 2-2913/09 за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, направлялася позовна заява Банку та ухвала Комсомольського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2009 року про відкриття провадження у справі, також, вона належним чином повідомлялася про дати судових засідань, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, а також повідомленням про вручення телеграми /цивільна справа № 2-2913/09 а. с. 21, 27, 33/.
Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 липня 2009 року встановлено факт укладення 14 грудня 2007 року кредитного договору № HEHLGK00002050 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 та неналежне виконання останньою кредитного зобов`язання.
Згідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, обставини правомірності та існування кредитного договору від 14 грудня 2007 року № HEHLGK00002050 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 встановлено судом і вони не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
З огляду на зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення суду зміні та зменшенню суми заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з 122 952,32 дол. США до 29 669,32 дол. США.
Згідно вимог ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог Банку (24 %) підлягає стягненню з відповідача на користь Банку судовий збір у розмірі 876,96 грн сплачений при подачі позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 лютого 2016 року змінити.
Зменшити суму заборгованості за кредитним договором від 14 грудня 2007 року № HEHLGK00002050, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з 122 952,32 дол. США до 29 669,32 дол. США і сплаченого судового збору з 3 654,00 грн до 876,96 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.
Дата складання повного судового рішення 31 липня 2020 року.

Головуючий Л. П. Воронцова 

Судді: П. Я. Ігнатенко 

О. М. Полікарпова